Справа № 520/4757/19
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 січня 2021 року № 520/4757/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

за участі: секретаря судового засідання - Югова С.А.,

представника позивача Біленького Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Харківській області

до Державної установи "Олексіївська виправна колонія (№ 25)"

про стягнення податкового боргу

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- стягнути до бюджету кошти у розмірі 2 988 921, 41 гривень в рахунок погашення податкового боргу з Державної установи Олексіївська виправна колонія №25, код 08564541, місцезнаходження: вул. Кюї Цезаря, буд. 44, м. Харків, 61051, з усіх відкритих розрахункових рахунків.

Розглянувши справу у відкритому судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши додані до справи документи та інші докази, суд встановив наступні обставини справи.

Державна установа «Олексіївська виправна колонія №25» зареєстрована в якості суб`єкта господарювання - юридичної особи, перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань , в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України з ідентифікаційним кодом 08564541.

Державна установа «Олексіївська виправна колонія №25» перебуває на обліку в Центральному управлінні ГУ ДФС у Харківській області.

Контролюючим органом проведена планова документальна виїзна перевірка Державної установи «Олексіївська виправна колонія №25», з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску за період з 01.04.2014 р. по 31.03.2017 р. (а.с.22-42)

На підставі висновків, викладених в акті камеральної перевірки ГУ ДФС у Харківській області прийняті податкові повідомлення рішення (а.с.44, 64, 73, 77):

- № від 18.09.2017;

- № від 18.09.2017;

- № від 18.09.2017;

- № від 18.09.2017.

Станом на дату звернення до суду (15.05.2019 року) відповідач мав податковий борг в загальному розмірі 2 988 921, 41 гривень, в тому числі:

1) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в загальній сумі 2 928 105,01 грн. (основний платіж - 2 297 680,52 грн., штрафні санкції - 506 103,51 грн., пеня - 124 320,98 грн.), який виник на підставі:

- донарахованого основного платежу згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2017 по акту про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №9072/20-40-13-16-07/08564541 у сумі 2297702,30. До стягнення 2 297 680,52 грн., оскільки згідно особових карток рахунків 08.11.2017 лічилася переплата у сумі 21,78 грн.;

- донараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2017 по акту про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №9072/20-40-13-16-07/08564541 у сумі 505 593,51 грн.;

- донараховано пені згідно податкового повідомлення - рішення № від 18.09.2017 по акту про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №9072/20-40-13-16-07/08564541 у сумі 124320,98 грн.;

- донараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2017 по акту про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №9072/20-40-13-16-07/08564541 у сумі 510 грн.

2) з військового збору в загальній сумі 30154,30 грн., що включає основний платіж - 1272,40 грн., штрафні санкції 30 153,31 грн., пеня - 508,79 грн., що виник на підставі:

- донарахованого основного платежу згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2017 по акту про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №9072/20-40-13-16-07/08564541 від 03.08.2017 у сумі 1272,40 грн.;

- донараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2017 по акту про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №9072/20-40-13-16-07/08564541 від 03.08.2017 у сумі 30 153,31 грн.;

- донараховано пені згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2017 по акту про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №9072/20-40-13-16-07/08564541 від 03.08.2017 у сумі 508,79 грн.;

3) з податку на доходи фізичних осіб з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового та начальницького складу, що сплачується податковими агентами, у сумі 30662,10грн., у т.ч. основний платіж - 0,00 грн., штрафні санкції - 30153,31 грн., пеня - 508,79 грн., яка виникла на підставі:

- донараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2017 по акту про результата перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №9072/20-40-13-16-07/08564541 від 03.08.2017 у сумі 30 153,31 грн.;

- донараховано пені згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2017 по акту про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №9072/20-40-13-16-07/08564541 від 03.08.2017 у сумі 508,79 грн.

Станом на момент звернення до суду податковий борг перед бюджетом відповідачем не погашений та складає суму у розмірі 2988921,41 грн., що підтверджується карткою особового рахунку (а.с.20)

У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У п.56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

За приписами наведеної норми, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Зазначені податкові повідомлення - рішення були оскаржені в судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі №520/6162/19 у задоволенні адміністративного позову Державної установи "Олексіївська виправна колонія (№25)" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 18.09.2017 р., № від 18.09.2017 р., № від 18.09.2017 р., № від 18.09.2017 р. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми Ю №70631-17 від 21.11.2017 року - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020 у справі №520/6162/19 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення ХОАС від 27.11.2019 залишено без змін.

Отже, судове рішення по справі №520/6162/19 набрало законної сили з дати її прийняття 02.07.2020 р.

Судом встановлено, що відповідачем по справі у строки, визначені діючим законодавством визначені суми грошових зобов`язань не сплачено. Зазначене свідчить про невиконання відповідачем свого податкового обов`язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання наведеної норми позивачем було складено податкову вимогу №70631-17 від 21.11.2017, яку вручено платнику податків 02.01.2018, що засвідчується підписом у відповідному поштовому відправленні (а.с.79).

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Наведені положення законодавства дають підстави для висновку, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Позивачем було дотримано наведені вище вимоги, а відповідачем належними доказами не доведено факту погашення заборгованості у розмірі 2988921,41 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

Від відповідача надійшло клопотання про встановлення порядку і строку виконання рішення суду. В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що Державна установа «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» є державною установою, віднесеної до сфери управління Міністерства юстиції України та здійснює діяльність у сфері юстиції та правосуддя. Відповідач на 100% фінансується з бюджету та виконує важливу соціальну функцію, забезпечуючи утримання, перевиховання соціально- небезпечних елементів. У відповідності до кошторисів за 2017-2020р. в установи відсутні будь-які кошти на додаткові видатки, у тому числі щодо погашення заборгованості з податків у розмірі 2988921,41 грн. (два мільйони дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять одна гривня 41 копійка). Окремого власного підприємства в Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» немає, додаткові джерела наповнення дохідної частини відсутні, господарською діяльністю Відповідач не займається.

8 січня 2020 р. в Олексіївській виправній колонії № 25 було введено особливий режим, причиною став бунт ув`язнених. Постраждали 22 особи, під час обшуків були вилучені заборонені предмети.

Відсутність належного фінансування з боку держави для сплати податків може призвести до дестабілізації роботи Олексіївської виправної колонії № 25.

Згідно ст.244 Кодексу адміністративного судочинства, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 6 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Розглядаючи питання про наявність підстав для визначення порядку та строку, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення в резолютивній частині рішення суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п. 4.1 Рішення КС України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004).

Відповідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно до ч.2 ст.8 КАС суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно ст.1 Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського Суду є частиною національного законодавства і є обов`язковими для правозастосування органами правосуддя.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття майно (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під майном розуміє не тільки наявне майно (existingpossessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес (publicinterest, generalinterest, generalinterestofthecommunity); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (mustbe a reasonablerelationshipofproportionalitybetweenthemeansemployedandtheaimspursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

В Рішенні від 23.09.1982р. (заяви №7151/75, №7152/75) по справі Спорронг и Льоннрот проти Швеції Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при розгляді спорів повинен визначити, чи було дотримано справедливу рівновагу між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту основних прав приватних осіб.

Судом встановлено, що Рішенням Центральної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області №082 від 18.01.2017р. прийнято рішення про віднесення Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» до неприбуткових організацій. (а.с.115)

З наданих відповідачем звітів про фінансові результати за 2017, 2018, 2019 рік; виписок з балансу станом на 01.01.2018, станом на 01.01.2019, станом на 01.01.2020 рік; кошторисів на 2017, 2018, 2019, 2020 роки за останні роки (2017-2020 роки) Державна установа «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» має стійкі негативні фінансові показники, що призводить до дефіциту фінансових показників.

Суд приймає до уваги той факт, що у разі стягнення усієї суми боргу одразу та вжиття контролюючим органом заходів щодо примусового погашення заборгованості може призвести до зупинки діяльності Відповідача, що буде мати негативні наслідки, через неможливість виконання відповідачем своїх безпосередніх функцій. Це не надасть можливості в повному обсязі виконати судове рішення, а також не відповідатиме засадам справедливості, як основоположному принципу здійснення правосуддя в адміністративних справах, і може розглядатись як надмірний тягар з точки зору судової практики Європейського суду з прав людини. І навпаки, у випадку визначення судом порядку та строків, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, його повне і належне виконання є реальним.

Судом встановлено, що відповідач почав вживати заходи щодо погашення заборгованості.

Враховуючи, що у відповідача наявний дефіцит коштів та відсутність у кошторисі на 2020 рік коштів для погашення заборгованості з податкових платежів, суд вважає за можливе встановлення порядку та строків, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення в його резолютивній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області до Державної установи "Олексіївська виправна колонія (№ 25)" про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути до бюджету кошти у розмірі 2 988 921 (два мільйони дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн. 41 коп. в рахунок погашення податкового боргу з Державної установи Олексіївська виправна колонія №25(код 08564541, місцезнаходження: вул. Кюї Цезаря, буд. 44, м. Харків, 61051), з усіх відкритих розрахункових рахунків.

Розстрочити виконання судового рішення шляхом стягнення з Державної установи Олексіївська виправна колонія №25(код 08564541, місцезнаходження: вул. Кюї Цезаря, буд. 44, м. Харків, 61051) заборгованості у розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) грн. кожного місяця до повного погашення заборгованості.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 січня 2021 року.

Суддя Сагайдак В.В.