Справа № 520/5868/2020
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 р.Справа № 520/5868/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 15.07.20 року по справі № 520/5868/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області , Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, третя особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію і вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань № 2 186513 внесений Департаментом реєстрації Харківської ради 14 вересня 2016 року; визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 14231-56-У від 29 січня 2020 року прийнятою Головним управлінням ДПС у Харківській області про сплату боргу ОСОБА_1 у сумі 26 539,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним не вживалось будь-яких дій щодо отримання статусу фізичної особи - підприємця, вважає, що державним реєстратором самовільно та протиправно здійснено запис та внесено відомості до ЄДР без додержання обов`язкової законодавчо встановленої процедури щодо перевірки відомостей і документів та взагалі отримання таких відомостей або документів від ОСОБА_1 або уповноваженої ним особи. ОСОБА_1 стверджує, що відомості про реєстрацію його як фізичної особи-підприємця до ЄДР внесеного без його відома, а отже запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.09.2016 року підлягає скасуванню, як такий, що внесено протиправно Департаментом ХМР.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не враховано всі обставини справи, оскільки Головним управлінням ДПС у Харківській області вимога про сплату боргу (недоїмки) на адресу ОСОБА_1 тривалий час не направлялась, а заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за цей час значно зростала, що свідчить про порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Крім того, зазначає, що порушення судом першої інстанції вимог процесуального права щодо порядку розгляду клопотань фактично позбавило скаржника можливості отримання повної інформації щодо всіх обставин справи та призвело до прийняття незаконного судового акту.

Відповідачем - Департаментом реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що відповідачем не допущено порушень під час проведення державної реєстрації ФО-П ОСОБА_1 , а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

11.01.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, обґрунтоване їх об`єктивною необхідністю. Позивач просить суд витребувати з Головного управління ДПС у Харківській області: пояснення та докази щодо направлення або не направлення на адресу ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу (недоїмки) з 01.01.2017 року по листопад 2019 року, а також копію реєстру вимог про сплату єдиного соціального внеску; належним чином засвідчену копію для долучення до матеріалів справи та зобов`язати надати суду до огляду оригінал конверту, в якому нібито направлялась вимога від 14.11.2019, з штрихованим кодом пошти №566; оригінал рекомендованого повідомлення про вручення з штрихованим кодом пошти №566; засвідчені належним чином копії документів (невизначений документ №? по Нарахування єдиного внеску №3836841/ev від 09.02.2018, невизначений документ №? по Нарахування єдиного внеску №6993743/ev від 19.04.2018, невизначений документ №? по Нарахування єдиного внеску №8384362/ev від 19.07.2018, невизначений документ №? по Нарахування єдиного внеску №9779916/ev від 19.10.2018, невизначений документ №? по Нарахування єдиного внеску №1063036/ev від 21.01.2019, невизначений документ №? по Нарахування єдиного внеску №3980231/ev від 19.04.2019, невизначений документ №? по Нарахування єдиного внеску №5458432/ev від 19.07.2019, невизначений документ №? по Нарахування єдиного внеску №6938005/ev від 21.10.2019). Також, просив витребувати з Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради копію всієї реєстраційної справи сформованої відносно ОСОБА_1 .

Зазначає, що ним вже вживались заходи щодо отримання цих документів шляхом звернення до відповідних органів, однак у відповідь не були надані документи, що не дає можливості в повній мірі встановити всі дійсні обставини справи та в повній мірі встановити їх допустимість та належність.

Дослідивши вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що останнє не підлягає задоволенню, оскільки вказані позивачем документи містяться в матеріалах справи. Крім того, оригінал конверту, в якому направлялась вимога від 14.11.2019, досліджувався в судовому засіданні суду першої інстанції.

Крім того, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 копія документів реєстраційної справи ФОП ОСОБА_1 надана Департаментом реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради суду першої інстанції та міститься в матеріалах справи (а.с. 168-172).

Крім того, 11.01.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, обґрунтоване посиленням карантинних обмежень з 08.01.2021 до 24.01.2021 згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19)".

Розглянувши подане клопотання колегія суддів не знаходить підстав для його задоволення, оскільки функціонування органів державної влади не зупинено (призупинено), в тому числі судів, які наразі працюють в звичайному режимі, але з дотриманням норм, попереджаючих розповсюдження інфекції.

Крім того, позивач мав можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, попередньо подавши до суду відповідне клопотання.

Колегія суддів зауважує, що позивач в поданому ним клопотанні посилається виключно на факт встановлення на території України карантину та не зазначає конкретно, які саме карантинні обмеження та встановлені заходи на території України, позбавляють можливості його особистої участі в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання.

11.01.2021 від представника відповідача - Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначає, що не має можливості бути присутнім у даному судовому засіданні у зв`язку із тим, що буде перебувати у щорічній тарифній відпустці.

При цьому, суд приймає до уваги вимоги процесуального закону щодо дотримання строків розгляду справ та те, що у даній справі участь сторін у судовому засіданні не визнавалась обов`язковою.

Відповідно до положень статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Беручи до уваги, що представник відповідача не позбавлений права направити іншого представника, з метою дотримання строків розгляду адміністративної справи, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 29.01.2020 року Головним управлінням ДПС у Харківській області винесена податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-14231-56-У про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 26539,26 гривень.

21 квітня 2020 року представником позивача отримана від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодиогірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 61172737 від 06 лютого 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Харківській області суму податкового боргу у розмірі 26 539,26 грн. 26 коп., відкритого на підставі вимоги № Ф-14231-56-У від 29 січня 2020 року.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 61172737, ОСОБА_1 не погоджуючись із прийнятою вимогою та відкритим на підставі її існування виконавчим провадженням, вважає таку вимогу прийнятою ГУ ДПС безпідставно, а також вважає дії податкового органу та Департаменту реєстрації Харківської міської ради протиправними, та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки позивач не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Не погоджуючись із прийнятою податковою вимогою № Ф-14231-56-У від 29 січня 2020 року, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога від 29 січня 2020 року № Ф- 14231-56-У Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 26539,26 гривні до ОСОБА_1 винесена обґрунтовано, а тому не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом пп. 2.1., 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 №576, податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків. Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов`язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки. Протягом строків оскарження суми грошових зобов`язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

У взаємозв`язку з наведеним, пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказаним Законом визначені: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч. 2 ст. 2 Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Отже, з аналізу вищенаведеної норми Закону випливає, що платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є лише зареєстровані у передбаченому законодавством порядку фізичні особи - підприємці.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (ч. 2 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 р. № 1162 затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01.01.2016, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 р. № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Отже, з приписів вищенаведених норм законодавства випливає, що взяття на облік фізичних осіб - підприємців як платників єдиного внеску здійснюється у тому випадку, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі.

За змістом статті 10 цього Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Із наведеного слідує висновок, що Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» презюмує зазначені в Єдиному державному реєстрі відомості про фізичну особу -підприємця або юридичну особу як такі, що є достовірними.

З реєстраційної справи № 2 480 186513 08 на зареєстровану фізичну особу -підприємця ОСОБА_1 , копія якої долучена Департаментом реєстрації Харківської міської ради до матеріалів справи, судом встановлено, що 14.09.2016 року ОСОБА_1 була подана реєстраційна картка на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця та копія довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків.

Отже, у держаного реєстратора не було підстав для відмови позивачу у проведенні реєстраційної дії від 14.09.2016 № 2 186513 щодо державної реєстрації у якості фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відповідно до Закону діючого на час проведення державної реєстрації.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, що він не проходив процедуру державної реєстрації як фізичної особи - підприємця.

Отже, доводи апелянта про те, що він не подавав жодних документів для проведення державної реєстрації, як на підставу недостовірності таких відомостей, в розумінні вимог Закону, не знайшли свого документального підтвердження, а тому заявлені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань № 2 186513 внесений Департаментом реєстрації Харківської ради 14 вересня 2016 року, не знайшли правових підстав для проведення скасування такого запису в Єдиному державному реєстрі.

У зв`язку із вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно нараховувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того суд зазначає, що Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування № 10-1, яким визначається порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб (далі - Положення № 10-1).

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Пунктом 2 розділу ІV Положення № 10-1 встановлено, що до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок № 435.

Як встановлено в ході розгляду справи податковим органом відносно ОСОБА_1 29 січня 2020 року вимогу № Ф-14231-56-У.

В ході розгляду справи судом встановлено, що згідно даних інформаційної системи «Податковий блок» ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування (КВЕД - 47.19 - Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах) з 14.09.2016 стан платника 0 - платник за основним місцем обліку. Витяг додається до матеріалів справи. Дата державної реєстрації - 16.09.2016 року. Дата взяття на облік - 16.09.2016 року.

Станом на 30.04.2020 року згідно даних інтегрованої картки платника ІС «Податковий блок» (КБК 71040000) «ЄСВ за себе» обліковується недоїмка ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) у сумі 7 193,84 грн.

Заборгованість зі сплати єдиного внеску виникла внаслідок несплати нарахувань по періодах:

- нарахування єдиного внеску від 09.02.2018 року - 8448, 00 гривень (за 2017 рік);

- нарахування ЄВ від 19.04.2018 року, термін сплати - 19.04.2018 року - 2457,18 гривень (за 1 квартал 2018 року);

- нарахування ЄВ від 19.07.2018 року, термін сплати сплати 19.07.2018 - 2 457, 18 гривень (за 2 квартал 2018 року);

- нараховано ЄВ від 19.10.2018 року, термін сплати 19.10.2018 - 2 457, 18 гривень (за 3 квартал 2018 року);

- нараховано ЄВ від 19.01.2019 року, термін сплати 19.01.2019 - 2 457, 18 гривень (за 4 квартал 2018 року);

- нараховано ЄВ від 19.04.2019 року, термін сплати 19.04.2019 - 2 754, 18 гривень (за 1 квартал 2019 року);

- нараховано ЄВ від 19.07.2019 року, термін сплати 19.07.2019 - 2 754, 18 гривень (за 2 квартал 2019 року);

- нараховано ЄВ від 19.10.2019 року, термін сплати 19.10.2019 - 2 754, 18 гривень (за 3 квартал 2019 року);

- нараховано ЄВ від 19.01.2020 року, термін сплати 19.01.2020 - 2 754, 18 гривен (за 4 квартал 2019 року).

Судом встановлено, що станом на 25.05.2020 у податкового органу відсутня інформація щодо державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_1 . Вимога про сплату боргу є виконавчим документом.

Наказом міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція № 449).

Згідно з п. 5 Інструкції № 449, у разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги про сплату боргу узгоджує її з органами доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржувану вимогу до органів доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня отримання (надходження) вимоги про сплату боргу не сплатив зазначені суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив в судовому або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми недоїмки, після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою та направляється до органів виконавчої влади.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до п. 3 розділу 4 Інструкції № 449 по ФО - П ОСОБА_1 станом на 30.10.2019 податковим органом сформовано вимогу від 14.11.2019 № ф-14231-56 на суму 26 539,26 грн., яка направлялась засобами поштового зв`язку з повідомлення про вручення.

Суд зазначає, що вимога вважається надісланою (врученою), згідно відмітки поштового зв`язку 22.12.2019 (поштовий трекер № 566) (а.с. 84-85).

Оскільки вимога, що направлялась контролюючим органом на адресу позивача, останнім не оскаржена та не сплачена у встановлений термін, на підставі чого податковим органом після того як отримано з пошти докази не вручення вимоги, сформовано конверт та направлено встановленому законом до органів виконавчої служби.

Щодо вимоги від 29.01.2020 судом в ході розгляду справи встановлено, що після того, як ГУ ДПС 22.11.2019 направлено вимогу про сплату боргу від 14.11.2019 № ф-14231-56, яка позивачем не оскаржувалась, у передбачений законодавством термін не сплачена, конверт із закінченням терміну зберігання повернувся до контролюючого органу 22.12.2019 (а.с. 82-83)

У зв`язку із чим, протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги (ст. 42, ст. 58 ПКУ), тобто від 22.12.2019 року через 10 днів вимога вважається узгодженою (01.01.2020 року).

Таким чином, узгоджена вимога податковим органом була направлена до виконавчої служби, але уже іншою датою, і всі наступні вимоги направляються тільки до виконавчої служби.

Наведене спростовує доводи апелянта, що відповідачем тривалий час не реалізовувалися повноваження по формуванню та направленню вимоги по сплаті боргу. Разом з тим це не спростовує обґрунтованість вимоги про сплату боргу в частині встановлення податкових зобов`язань позивача зі сплати єдиного внеску. Така обставина не може слугувати для скасування вимоги та звільнення позивача від обов`язку сплати єдиного внеску, адже за приписами статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування та стягнення сум недоїмки не застосовується.

Керуючись Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 року, а саме: розділом IV «Порядок стягнення заборгованості з платників»: до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки). Фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник на кінець календарного місяця має недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Відповідачем - 1 під час розгляду справи надані докази правомірності нарахування та винесення оскаржуваної вимоги № Ф-14231-56-У від 29 січня 2020 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 26539,26 гривні.

Відтак, оскаржувана вимога прийнята податковим органом за наявності для цього підстав, у межах своїх повноважень та у законний спосіб, тому підстави для визнання цієї вимоги протиправною та її скасування відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та розглянув справу відповідно до заявлених позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року по справі № 520/5868/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 22.01.2021 року