Справа № 640/19826/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

при секретарі судового засідання - Шуст Н.А.,

представника позивача - адвоката Шляхетського А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просить суд:

- визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення постанови від 11.08.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №4642345;

- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.08.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №4642345;

- стягнути на користь АТ "Укргазвидобування" за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) кошти у сумі 354,77 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що AT "Укргазвидобування" добровільно та в повному обсязі виконало наказ Господарського суду міста Києва від 15.01.2007 №8/252, водночас з моменту відкриття виконавчого провадження до моменту сплати боргу за виконавчим документом державний виконавець не вчиняв заходів з примусового виконання рішення суду зі стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум, кошти в примусовому порядку не стягувалися.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою звернулося АТ «Укргазвидобування», просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом не повно з`ясовано обставини у справі, висновки суду не відповідають дійсним обставинам, внаслідок чого порушено норми матеріального та процесуального права та ухвалено незаконне рішення у справі.

Зокрема, апелянтом зазначено що судом не враховано позицію Великої Палати Верховного Суду щодо стягнення виконавчого збору за умов відсутності примусових дій з боку державного виконавця, не взято до уваги те, що позивачем одразу після заміни боржника у виконавчому провадженні в порядку правонаступництва добровільно виконано судове рішення, сплачено борг у сумі 3 547,70 грн. за наказом Господарського суду міста Києва від 15 січня 2007 року №8/252 на рахунок Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ. Не дивлячись на такі обставини, державним виконавцем винесено постанову від 11.08.2020 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №4642345 та винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 11.08.2020 року, при цьому постанову про закриття виконавчого провадження не винесено, чим порушено положення частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на такі та інші обставини, апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2021 року відкрито апеляційне оскарження, надано іншим учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, призначено розгляд апеляційної скарги у відкритому судовому засіданні на 20 січня 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній, просив задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Від відповідача у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю представника в іншому судовому процесі, проте належних доказів зазначеному не додано, у зв`язку з чим колегія суддів клопотання відхиляє.

Отже, інший учасник процесу в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників осіб, що з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції, зверненню позивача до адміністративного суду передували ті обставини, що з метою примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 23.11.2006 Господарським судом міста Києва видано наказ від 15.01.2007 №8/252.

Державним виконавцем державної виконавчої служби у Шевченківському районі міста Києва Куликом А.М. прийнято постанову від 19.02.2007 №442/19 про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 15.01.2007 №8/252 про стягнення з ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" на користь ВАТ "Сніжнянськхіммаш" боргу в сумі 3 547,70 грн. та встановлено строк до 25.02.2007 для добровільного виконання постанови.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва Мороз Л.Є. прийнято постанову від 03.09.2007 про зупинення виконавчого провадження №4642345 на підставі пункту 15 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2020 у справі №8/252 замінено на стадії виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2006 сторону (боржника) Дочірню компанію "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" процесуальним правонаступником - Акціонерним товариством "Укргазвидобування".

Відповідно до платіжного дорученням від 30.07.2020 №315018 АТ "Укргазвидобування" сплачено 3 547,70 грн., отримувач Шевченківський РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління, призначення платежу: сплата боргу за постановою №442/19 (виконавче провадження №4642345) від 19.02.2007.

Державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорним В.В. прийнято постанови від 11.08.2020 про поновлення виконавчого провадження №4642345, про зміну (доповнення) реєстраційних даних, про заміну сторони виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у розмірі 354,77 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що платіжним дорученням від 30.07.2020 №315018 АТ "Укргазвидобування" сплачено 3547,70 грн. зі сплати боргу за постановою від 19.02.2007 №442/19 у виконавчому провадженні №4642345.

Разом з тим, 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV втратив чинність (крім статті четвертої, яка втратила чинність через три місяці з дня набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII).

Відповідно до Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII: рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження (пункт 6); виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (пункт 7).

За змістом наведених норм, положення Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV застосовуються не щодо всього виконавчого провадження, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, тому такі дії підлягають завершенню в порядку такого Закону. Кожна окрема виконавча дія, яка оформлюється, у тому числі, шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата (наприклад, постанови Верховного Суду 31.08.2020 справа №420/6591/18, 28.10.2020 справа №640/21075/19).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №4642345, відкрито провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV, який був чинний на той момент, водночас оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №4642345 прийняття 11.08.2020, тобто на підставі Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови від 11.08.2020 та вчинення державними виконавцем відповідних дій з її прийняття): виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша); виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга).

Частиною п`ятою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII установлено, що виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (пункт 1); у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини (пункт 2); якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (пункт 3); за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону (пункт 4); у разі виконання рішення приватним виконавцем (пункт 5); за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (пункт 6).

Згідно з частиною дев`ятою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскаржуваною постановою від 11.08.2020 у виконавчому провадженні №4642345 стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 354,77 грн., що складає 10 відсотків від суми боргу згідно з наказом господарського суду міста Києва від 15.01.2007 №8/252.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що за приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначав Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (далі - Закон №606-ХІV; у редакції, чинній на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження).

Відповідно до статті 1 Закон №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною другою статті 24 Закону №606-ХІV встановлено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п`ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно частини п`ятої статті 30 Закону №606-ХІV якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону №606-ХІV визначено, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Частиною третьою статті 46 передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відтак, виконавче провадження у даній справі розпочато на підставі Закону №606-ХІV, чинного на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак, оскаржуване рішення про стягнення виконавчого збору державним виконавцем прийняте на підставі Закону №1404-VІІІ, прикінцевими та перехідними положеннями якого встановлено, що після набрання чинності Закону виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до цього Закону.

Враховуючи «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VІІІ, положення попереднього Закону №606-ХІV застосовуються не щодо всього виконавчого провадження, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону №606-ХІV. Кожна окрема виконавча дія, яка оформлюється, у тому числі, шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.

Отже, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору ВП №4277346 (як окрема процесуальна дія) винесена виконавцем 11.08.2020 року, тобто вже в період дії Закону №1404-VІІІ, то державний виконавець, приймаючи дані постанови, повинен вчиняти такі дії відповідно до Закону № 1404-VІІІ.

Положеннями частин першої, другої статті 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою відповідача від 11.08.2020 поновлено виконавче провадження ВП №4642345, зупинене постановою державного виконавця 03.09.2007 року. Одночасно з прийняттям постанови про поновлення виконавчого провадження, відповідачем прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 354,77 грн., що становить 10% від суми, яка зазначена у наказі Господарського суду міста Києва №8/252 від 15.01.2007 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача щодо відсутності у відповідача правових підстав для стягнення виконавчого збору, з огляду на те, що державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду та не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у наказі. Як зазначає апелянт, AT «Укргазвидобування» добровільно сплачено борг. При цьому, на переконання позивача, виконавчий збір сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Зазначену норму Закону України «Про виконавче провадження» викладено в такій редакції відповідно до Закону №2475 від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року. Вказана правова норма була чинною на момент винесення оскаржуваної постанови.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що сплата позивачем суми боргу в даному випадку не є добровільним виконанням рішення суду, а свідчить про фактичне його виконання в рамках вже відкритого виконавчого провадження №4642345. При цьому, відповідні кошти сплачено на рахунок Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ).

Також, судом першої інстанції вірно не враховано до даних правовідносин правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 24.10.2019 року по справі №580/1328/19, оскільки предметом оскарження у вказаній справі були постанови про стягнення виконавчого збору, винесені під час дії попередньої редакції частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачала стягнення виконавчого збору у відсотках від фактично стягнутої суми.

Також позивачем, як підставу для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції зауважено на порушенні частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів зазначає, що такі ж аргументи позивача були предметом розгляду суду першої інстанції. Зокрема, у рішенні від 28 грудня 2020 року судом першої інстанції зазначено, що відповідно до частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Отже, державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.

У даному випадку, виконавче провадження відкрито до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII. Питання про розмір виконавчого збору вирішено державними виконавцем після поновлення виконавчого провадження та з урахуванням сплати боржником стягуваної суми, що не суперечить вимогам статті 40 цього Закону.

З огляду на встановлені обставини щодо сплати боржником суми боргу платіжним дорученням від 30.07.2020 №315018 на виконання рішення суду у виконавчому провадженні №4642345, не встановлення судом підстав відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII щодо не стягнення виконавчого збору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність оскаржуваної постанови та відповідних дій державного виконавця, відтак правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог за результатами розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та не дають підстав для висновку, що Окружним адміністративним судом міста Києва при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів залишає рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку з чим відсутні й підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2020 року у справі №640/19826/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко