Справа № 540/3657/20
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3657/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради в особі Управління містобудування та архітектури про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради в особі Управління містобудування та архітектури (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га із земель комунальної власності Херсонської міської ради, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , зазначену у листі від 21.09.2020 № 114-24616-22;

- зобов`язати відповідача погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га із земель комунальної власності Херсонської міської ради, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 20.11.2020 відкрите спрощене провадження, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу належить на праві власності житловий будинок загальною площею 400 кв.м. та гараж площею 100 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 . Із технічних паспортів на житловий будинок індивідуального житлового фонду складених 23.07.1982 та 10.12.2012 бюро технічної інвентаризації Херсонської області та договору купівлі-продажу будинку № 895 від 02.09.1996 вбачається, що будинок АДРЕСА_1 1904 року побудови, із житловими прибудовами від 1910 року та допоміжними приміщеннями 1960 і 1980, 1986 років побудови, належав до державної власності (Фонд державного майна України по Херсонській області) із закріпленням земельної ділянки за домоволодінням площею 1080,8 кв.м. на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів від 18.06.1956 № 522. Із дня набуття права власності на вказане нерухоме майно позивач користується земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 1071 кв.м. Земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :01:001:0698 згідно технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки попередньому власнику об`єкту нерухомого майна. 25.11.2019 через Центр надання адміністративних послуг м. Херсона позивач звернувся з клопотанням, зареєстрованим 26.11.2019 за № 114-36971-15, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 . З огляду на відсутність розгляду наведеного вище клопотання, на виконання абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України (мовчазна згода), позивач листом від 22.01.2020, зареєстрованим 07.02.2020 за № Т-1437, повідомив Херсонську міську раду про укладення 22.01.2020 договору № 22/01-20 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Розроблений проект землеустрою щодо земельної ділянки 21.09.2020 (реєстраційний номер № 114-24616-22) позивач подав на розгляд відповідача, який листом від 23.09.2020 № 03-18-471 відмовив у погодженні проекту землеустрою, мотивуючи тим, що містобудівною документацією - Планом зонування території м. Херсона, затвердженого рішенням міської ради від 20.02.2015 №1724, заявлену земельну ділянку віднесено до зони Ж-3 - зони змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови, яка визначена для розташування багатоквартирних житлових будинків (житлові будинки до 9 поверхів та від 9 до 16-ти поверхів). З посиланням на вказану містобудівну документацію відповідач стверджує про невідповідність цільового призначення земельної ділянки затвердженій містобудівній документації. Позивач відмічає, що земельна ділянка, на яку виготовлений проект землеустрою має код цільового призначення 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а не 02.03 - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Із наведених підстав, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

21.12.2020 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, посилаючись на таке. Відповідно до містобудівної документації - Плану зонування території м. Херсона, затвердженого рішенням міської ради від 20.02.2015 № 1724, земельна ділянка, яку позивач має намір отримати у власність, розташована в зоні Ж-3 - зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови, яка визначена для розташування багатоквартирних (житлові будинку до 9 поверхів та від 9 до 16-ти поверхів) житлових будинків. Для розташування індивідуальних садибних житлових будинків визначена зона Ж-1, Ж-2 - зона садибної житлової забудови. Враховуючи невідповідність цільового призначення земельної ділянки затвердженій містобудівній документації, відповідач не погодив наданий позивачем проект землеустрою, а тому відмова у погодженні проекту є обґрунтованою та відповідає статті 19 Конституції України, Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Плану зонування території м. Херсона. Додатково відповідач зауважує, що Херсонська міська рада приймала рішення від 27.05.2020 № 2357, від 24.04.2019 № 1956 та від 11.07.2014 № 1453, яким відмовляла ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки. Натомість, позивач не оскаржив у судовому порядку вказані рішення міської ради про відмову у наданні дозволу. Наведене, на думку відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

30.12.2020 позивач надіслав відповідь на відзив, в якій звертає увагу на те, що План зонування території м. Херсона затверджений 20.02.2015, але в цьому плані не враховане вже існуюче цільове призначення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій з 1904 року розміщений об`єкт нерухомого майна, що є власністю позивача. Також наголошує, що землі "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" та землі "для будівництва і обслуговування багатоквартирнного житлового будинку" мають одне цільове призначення - "землі житлової та громадської забудови", а тому відмова відповідача погодити проект землеустрою є незаконною.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2003 ОСОБА_1 є власником адмінбудівлі за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2006 ОСОБА_1 належить будинок житловий за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 05.11.2003 № НВ-019 про земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0698, земельна ділянка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення: 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Площа земельної ділянки 0,1071 га.

Дана земельна ділянка закріплена за домоволодінням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належить позивачу на праві приватної власності.

25.11.2019 позивач через Центр надання адміністративних послуг м. Херсона звернувся до Херсонського міського голови із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої в АДРЕСА_1.

Херсонською міською радою протягом місячного терміну з дня реєстрації вказаного клопотання не було надано позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, тому позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України, 22.01.2020 замовив у ТОВ "Альянс" розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність без надання такого дозволу, про що письмово повідомив Херсонську міську раду, долучивши до повідомлення договір про виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

21.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою № 114-24616-22 про погодження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

23.09.2020 відповідач листом № 03-18-471 відмовив відповідачу у погодженні проекту землеустрою у зв`язку із невідповідністю цільового призначення земельної ділянки, затвердженій містобудівній документації - Плану зонування території м. Херсона, затвердженого рішення міської ради від 20.02.2015 № 1724, згідно якого заявлена земельна ділянка розташована в зоні Ж-3 - зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови, яка визначена для розташування багатоквартирних (житлові будинку до 9 поверхів та від 9 до 16-ти поверхів) житлових будинків. Для розташування індивідуальних садибних житлових будинків визначена зона Ж-1, Ж-2 - зона садибної житлової забудови.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернуся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (далі- ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

За змістом ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 10 та 11 ст. 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Тобто, відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з органом місцевого самоврядування у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Аналіз наведених вище норм ЗК України, якими врегульована процедура безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність чи у користування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 120/1583/19-а.

При цьому, згідно із абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, абзацом 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України закріплений принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб`єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду 18.11.2019 у справі № 826/18649/15.

Проте, суд відмічає, що абзацом 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України закріплене виключне право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу.

Позивач на підставі абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України скористався правом замовлення розробки проекту землеустрою без надання дозволу на його розробку, про що письмово повідомив міську раду, долучивши до повідомлення договір про виконання робіт із землеустрою.

При цьому, чинне законодавство не ставить в залежність факт повідомлення про виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки від наявності підтвердження отримання такого повідомлення, оскільки законодавством встановлено лише обов`язок заявника повідомити відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу.

Як зазначено вище, наступною стадією після розроблення проекту землеустрою є погодження такого проекту з відповідним органом місцевого самоврядування згідно приписів статті 186-1 ЗК України

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 186-1 ЗК України).

Згідно із ч. 2 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташований об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури.

Так, 22.01.2020 позивач замовив у ТОВ "Альянс" розробку проекту землеустрою земельної ділянки у власність та розроблений проект 21.09.2020 подав на погодження до Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради.

Відповідно до ч. 4 ст. 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст. 186-1 ЗК України).

Частиною шостою ст. 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно із ч. 8 ст. 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Такими чином, відмова у погодженні проекту землеустрою можлива виключно з підстав його невідповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації та у зв`язку із неусуненням недоліків, на які було наголошено у попередньому висновку.

Щодо доводів відповідача про невідповідність цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0698 містобудівній документації - Плану зонування території м. Херсона, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, замість висновку про відмову у погодженні проекту землеустрою відповідач склав лист № 03-18-471 від 23.09.2020, яким відмовив у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1, оскільки цільове призначення земельної ділянки не відповідає містобудівній документації - Плану зонування території м. Херсона, затвердженого рішення міської ради від 20.02.2015 № 1724, заявлена земельна ділянка розташована в зоні Ж-3 - зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови, яка визначена для розташування багатоквартирних (житлові будинку до 9 поверхів та від 9 до 16-ти поверхів) житлових будинків. Для розташування індивідуальних садибних житлових будинків визначена зона Ж-1, Ж-2 - зона садибної житлової забудови.

Згідно зі ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом (ст. 40 ЗК України).

Разом з цим, виходячи із змісту глави 6 ЗК України, суд наголошує, що до земель житлової забудови та громадської забудови належать земельні ділянки з таким видом використання: для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель (ст. 40), земельні ділянки житлово-будівельних (жилих) кооперативів (ст. 41) та земельні ділянки багатоквартирних житлових будинків (ст. 42).

Як слідує зі змісту ст. 42 ЗК України до земельних ділянок багатоквартирних житлових будинків віднесені земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території.

Доказів того, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 розміщені багатоквартирні будинки чи належні до них споруди, відповідач суду не надав.

Згідно із витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.11.2019 земельна ділянка кадастровий номер: :01:001:0698, площа 0,1071 га, місце розташування: АДРЕСА_1 ; цільове призначення 02.01. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З урахуванням наведенного вище, суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у листі № 03-18-471 від 23.09.2020, оскільки Публічна кадастрова карта України (https://map.land.gov.ua) містить такі дані про спірну земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 : кадастровий номер: :01:001:0698; тип власності: комунальна власність; цільове призначення: 02.01 "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)"; площа: 0,1071 га.

Таким чином, твердження відповідача про належність спірної земельної ділянки до земель для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, тобто про те, що за відомостями Плану зонування території м. Херсона та відомостями про земельну ділянку кадастровий номер: :01:001:0698, що містяться в Державному земельному кадастрі, дана земельна ділянка має різне цільове призначення, є безпідставними, оскільки суд встановив, що спірна земенльна ділянка має цільове призначення 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Доказів того, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0698 має інше цільове призначення, відповідач суду не надав.

Також відповідач не надав суду жодних доказів зміни цільового призначення вищезазначеної земельної ділянки.

Варто відмітити, що за правилами ч. 5 статті 186-1 ЗК України у випадку не погодження проекту землеустрою орган, до якого звернувся розробник проекту, приймає висновок про відмову у погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Втім, відповідач, всупереч вимогами ч. 5 статті 186-1 ЗК України, сформував свою відмову у листі № 03-18-471 від 23.09.2020, який, у розумінні норм ЗК України, не є висновком, а тому такі дії відповідача мають ознаки протиправності.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відмовляючи позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач, відповідно до пунктів 1-8 ч. 2 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість, відповідач безпідставно та протиправно відмовив позивачу у погодженні проекту землеустрою у спосіб, не передбачений цим Кодексом.

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 245 КАС України, відповідно до пункту 4 частини 2 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Беручи до уваги ту обставину, що відповідач не розглянув у спосіб, передбачений ЗК України, заяву позивача про погодження проекту землеустрою, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 21.09.2020 № 114-24616-22 про погодження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 відповідно до вимог ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України з прийняттям висновку із урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

З огляду на викладене, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача погодити проект землеустрою.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності відмови у погодженні проекту землеустрою, відтак, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради (73003, м. Херсон, пр-т Ушакова, 37, ) щодо відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га із земель комунальної власності Херсонської міської ради, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , викладену у листі від 23.09.2020 № 03-18-471.

Зобов`язати Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради (73003, м. Херсон, пр-т Ушакова, 37, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) від 21.09.2020 № 114-24616-22 про погодження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 відповідно до вимог ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України з прийняттям висновку із урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради (73003, м. Херсон, пр-т Ушакова, 37, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 560 (п`ятсот шістдесят) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 109020100