Справа № 440/4232/20
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 р. Справа № 440/4232/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.10.20 року по справі № 440/4232/20 за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії, оформленої листом від 29.07.2020 №70;

- зобов`язати здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, отриманої ним в період роботи у закордонному відрядженні з СРСР в Республіку Ангола з вересня 1989 року по червень 1993 року згідно з відомостями, зазначеними в архівній довідці федеральної казенної установи "Російський державний архів економіки" від 01.06.2020 №2569-с та в архівній довідці Міністерства економічного розвитку Російської Федерації від 03.06.2020 №А3-136, починаючи з дня призначення пенсії.

В обґрунтування позову позивач вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, внаслідок якої відмовлено у здійсненні перерахунку призначеної позивачу у січні 2014 року пенсії, хоча факт його роботи в Республіці Ангола з вересня 1989 року по червень 1993 року та розмір заробітної плати під час закордонного відрядження підтверджено відповідними документами, чинне на той час законодавство передбачало відрахування страхових внесків із сум заробітку, отриманих як в іноземній валюті так і в умовних одиницях.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що на його думку, звертаючись за перерахунком пенсії він підтвердив свій трудовий стаж за період з вересня 1989 р. по червень 1993 р. іншими докумен тами, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до статті 73 вказаного Закону пенсії громадянам України - пере селенцям з інших держав, які не працювали в Україні, обчислюються з розрахунку середньомісячного заробітку працівників відповідної професії та кваліфікації в Україні на час призначення пенсії (за даними відповідної профспілки), а за умови сплати повністю необхідної суми страхових внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.

Таким чином, позивач вважає, що можливість врахувати при призначенні пенсії заробіток, отриманий за межами України, залежить від сплати страхових внесків до Пе нсійного фонду за цей період.

Для обчислення пенсії мають враховуватись всі види заробітку особи за місцем роботи за весь період страхового стажу працівника незалежно від мі сця та валюти отримання, за умови сплати страхових внесків відповідно до законодавства, що діяло на час виплати працівнику заробітної плати.

Згідно з пунктом 42 Правил №365 на соціальне страхування працівників установ СРСР за кордоном, направлених з СРСР відповідні міністерства і відом ства виплачують в СРСР у централізованому порядку страхові внески у процентах, встановлених Урядом СРСР від суми заробітної плати, яка виплачується вказаним працівникам у радянській та іноземній валюті.

Положенням про порядок призначення та виплати державних пенсій, за твердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 встановлено, що в заробіток для нарахування пенсії включаються усі види заробітної плати, на які відповідно до діючих правил нараховуються страхові внески. У разі, коли страхові внески нараховуються на умовні суми заробітку, в середній заробіток для нарахування пенсії включаються ці умовні суми (пункт 124).

Таким чином, діюче той час законодавство передбачало сплату страхо вих внесків із сум заробітної плати, вираженої як в іноземній валюті так і в умовних одиницях.

Позивач зазначає, що зовнішньоекономічні організації «Союзвнешобразование» і «Техноэкс порт», що сплачували позивачу заробітну плату під час закордонного відрядження в період з вересня 1989 р. по червень 1993 р., що підтверджується, зокрема, архівною довідкою РГАЕ від 01.06.2020 р. №2568-с, надавали послуги закордоном за іноземну валюту (долари США), яку продавали Зовнішторгбанку, а останній, в свою чергу, конвертував таку валюту, в інвалютні рублі для розрахунків з працівниками.

В особових рахунках «Нарахування та виплати заробітної плати та інших витрат закордонним працівникам» зазначались суми нарахованої заробітної плати в інвалютних рублях та еквівалент у вільноконвертованій валюті - доларах США, але позивач наголошує, що отримував заробітну плату не в іноземній валюті, а в радянських рублях через банківські установи СРСР у відношенні до інвалютних рублів 1:1.

В архівній довідці РГАЕ від 01.06.2020 р. №2569-с суми заробітку за період з вересня 1989 р. по серпень 1991 р. зазначені в інвалютних рублях, а в ін шій архівній довідці Мінекономрозвитку Росії від 03.06.2020 р. №АЗ-136 суми заробітку за період з січня 1992 р. по червень 1993 р. з невідомих причин; зазначені у вільноконвертованій валюті - доларах США, хоча в подальшому вони були конвертовані в інвалютні рублі та виплачені в радянських ру блях.

На переконання позивача, суд першої інстанції відмовляючи в перерахунку пенсії залишив поза увагою те, що діюче на той час законодавство передбачало сплату страхових внесків із сум заро бітної плати, вираженої як в іноземній валюті так і в умовних одиницях; була безпідставно ототожнена іноземна валюта з умовною грошовою одиницею - інва лютними рублями; не врахований ними і продаж зовнішньоекономічними органі заціями вільноконвертованої валюти - доларів США Зовнішторгбанку з подаль шою її конвертацією в інвалютні рублі та виплатою заробітної плати працівни кам цих організацій в радянських рублях через банківські установи СРСР.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області, де отримує пенсію за віком призначену згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсію обчислено при загальному страховому стажі 43 роки 5 місяців 14 днів.

27.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надавши до заяви наступні документи: архівні довідки від 01.06.2020 №2568-с та №2569-с, які видані Федеральною установою "Російський державний архів економіки" (м. Москва), довідки від 31.03.2020 №АЗ-96, від 03.06.2020 №ОТ-Дн-9513 і №АЗ-136, видані Міністерством економічного розвитку Російської Федерації (м. Москва), щодо роботи пенсіонера за кордоном (а.с. 55-63).

Рішенням відділу з питань перерахунків пенсії № 3 (м. Горішні Плавні) управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області № 70 від 28.07.2020 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії за віком (а.с. 64).

В обґрунтування даного рішення відповідач зазначив, що у поданих позивачем довідках ім`я, по-батькові заявника зазначені скорочено, відсутні дані про дату народження, відомості щодо нарахування внесків на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в довідках про заробіток за періоди з вересня 1989 по серпень 1991 та з січня 1992 по червень 1993 відсутні. Заробіток зазначений в інвалютних рублях та доларах США. За даними трудової книжки у період з 28.03.1987 по 02.02.1996 пенсіонер працював у середньому професійно-технічному училищі №6 міста Дніпропетровська, інформації щодо відрядження за кордон трудова книжка не містить.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність доводів позивача щодо протиправності дій ГУ ПФУ в Полтавській області пов`язаних з відмовою у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 27.07.2020.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058).

Як визначено в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Стосовно вимоги про можливість включення до заробітку, з якого обчислюється пенсія, коштів, отриманих в інвалютних рублях, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведене поняття є умовним, і застосовувалось як одиниця обліку коштів. Виплата заробітку в інвалютних рублях відбувалась за обставин, коли організація виконувала роботи (надавала послуги) за кордоном за іноземну валюту, яку в обов`язковому порядку продавала Зовнішторгбанку СРСР, а останній, в свою чергу, конвертував таку валюту в інвалютні рублі для розрахунків з працівниками відповідної організації.

Нарахування коштів в інвалютних рублях на рахунок особи, яка працювала за кордоном, означало можливість придбання за ці кошти іноземної валюти (для розрахунків за кордоном), або отримання цих коштів у рублях для розрахунків на території СРСР. При цьому, балансова оцінка інвалютного рубля до рубля складала 1 до 1.

Отже, з огляду на викладене, для вирішення питання про можливість врахування при обчисленні пенсії заробітку, отриманого в інвалютних рублях, необхідно застосовувати загальні правила, визначені чинним законодавством.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було передбачено включення у заробіток для обчислення пенсії всіх видів оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 27 цього закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим законом - на умовах передбачених абз.1 цієї частини. У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 01.01.1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою працівників, зайнятих у галузях економіки України, відповідного року (кварталу).

Пунктом 2 частини 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Так, визначальним критерієм для включення відповідного заробітку до суми доходу, з якого обчислюється пенсія, є нарахування внесків на державне соціальне страхування.

Згідно із ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 72 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64 -67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.

Згідно роз`яснення Зовнішекономбанку від 26.12.2001 № 6962/620303 відповідно до раніше діючих нормативних документів поточні рахунки радянських працівників, які працювали за кордоном у Зовнішекономбанку до 1993 року велися у інвалютних карбованцях, з умовним визначенням валюти внеску. Зачислення на рахунок здійснювалось на підставі платіжних доручень організацій, які направляли співробітників на роботу за кордон, суми вказувались також у інвалютних карбованцях. Інвалютні карбованці використовувались тільки у безготівкових рахунках до 1993 року, інвалютні карбованці обмінювалися на радянські карбованці у відношенні 1:1.

У статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що іноземна валюта - це валюта готівкою, грошові знаки (банкноти, білети державної скарбниці, монети), що знаходяться в обігу і є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені або ті, що вилучаються з обігу, але підлягають обміну на грошові знаки, які знаходяться в обігу, платіжні документи у грошових одиницях іноземних держав та міжнародних розрахункових одиницях, кошти у грошових одиницях іноземних держав, міжнародних розрахункових одиницях та у діючій на території України валюті з вільною конверсією, які знаходяться на рахунках та вкладах у банківсько-кредитних установах на території України та за її межами.

Тобто, інвалютні карбованці не є іноземною валютою, а є умовною грошовою одиницею, яку використовували для безготівкового нарахування коштів радянським спеціалістам, які працювали за кордоном. Курс цієї умовної одиниці до карбованця СРСР становив один до одного.

При цьому необхідно зазначити, що механізм оплати праці спеціалістів (на час роботи позивача) регулювався Правилами про умови праці радянських робітників за кордоном, затвердженими Державним комітетом Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 25.12.1974 за № 365, пункт 42 яких зазначав, що на соціальне страхування працівників установ СРСР за кордоном, які направлені з СРСР, а також прийнятих на роботу на місці на штатні посади з числа членів їх сімей, відповідні міністерства та відомства сплачують в СРСР у централізованому порядку страхові внески у відсотках, встановлених урядом СРСР від сум заробітної плати, виплачуваної названим працівникам в радянській та іноземній валютах.

Відповідачем, не надано будь-яких доказів того, що з сум, отримуваних позивачем в іноземній валюті, ним не сплачувалися внески на державне соціальне страхування.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає, що перерахунок розміру пенсії позивачу не проведений з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії, відтак право позивача щодо перерахунку пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Таким чином, колегія суддів, аналізуючи наведені нормативно правові акти, дійшла висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії, оформленої листом від 29.07.2020 №70 є протиправними.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, отриманої ним в період роботи у закордонному відрядженні, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 12 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (ст. 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонду України, яке затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 63 Закону № 1058-IV, п.п. 1 п. 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань. Таким чином від імені територіального органу Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.

Отже, рішення про здійснення перерахунку та виплати пенсії або про відмову наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 27.07.2020 року звернувся із заявою до відповідача про перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, отриманої ним в період роботи у закордонному відрядженні.

Листом № 70 від 28.07.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку його пенсії.

Таким чином, межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив ОСОБА_1 відповідь у формі листа.

Колегія суддів зазначає, що відсутність належним чином оформленого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області рішення про здійснення перерахунку та виплати пенсії чи відмову у перерахунку та виплаті пенсії, а надана відповідь у формі листа, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Таким чином, наданий відповідачем лист № 70 від 28.07.2020 в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, не може сприйматися судом як належна відмова у перерахунку пенсії відповідно до діючого законодавства.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, отриманої ним в період роботи у закордонному відрядженні з СРСР в Республіку Ангола з вересня 1989 року по червень 1993 року згідно з відомостями, зазначеними в архівній довідці федеральної казенної установи "Російський державний архів економіки" від 01.06.2020 №2569-с та в архівній довідці Міністерства економічного розвитку Російської Федерації від 03.06.2020 №А3-136, починаючи з дня призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Також, колегія суддів, звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року по справі № 440/4232/20, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 по справі № 440/4232/20 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформленої листом від 28.07.2020 №70.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, отриманої ним в період роботи у закордонному відрядженні з СРСР в Республіку Ангола з вересня 1989 року по червень 1993 року згідно з відомостями, зазначеними в архівній довідці федеральної казенної установи "Російський державний архів економіки" від 01.06.2020 №2569-с та в архівній довідці Міністерства економічного розвитку Російської Федерації від 03.06.2020 №А3-136, починаючи з дня призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко В.А. Калиновський