Справа № 200/10743/20-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 р. Справа№200/10743/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Експрес» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2020 року шляхом здавання на пошту позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Експрес», звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просив визнати протиправним та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу від 11 серпня 2020 року №177393.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 червня 2020 року контролюючими особами відповідача проведена рейдова перевірка автобусу марки БАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності. На підставі акту від 16 червня 2020 року №212706, складеного за результатами перевірки, відповідачем прийнята постанова від 11 серпня 2020 року №177393 про застосування адміністративно-господарського штрафу стосовно позивача. Позивач вважає , що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не в повному обсязі з`ясував фактичні обставини справи про вид пасажирських перевезень, які здійснювались 16 червня 2020 року, чим грубо порушив норми діючого законодавства та безпідставно притягнув позивача до відповідальності.

23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачу 27 листопада 2020 року (а.с. 29).

Відповідач не подав у встановлений судом строк відзив на позовну заяву.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заяві по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО-ЕКСПРЕС», зареєстроване як юридична особа 14 жовтня 2004 року, за адресою 85700, Донецька область, місто Волноваха, вул. Шевцової, 26, та має право на здійснення такого виду економічної діяльності як 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний) (а.с.27).

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО-ЕКСПРЕС», має ліцензію Серії АЕ №572534, видану Державною інспекцією України з безпеки на транспорті, на внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів автобусами (а.с.10).

14 червня 2020 року колектив ТОВ «АВТО-ЕКСПРЕС» звернувся з заявою до заступника директора Гвоздєва А.С., у якій просив виділити автобус для перевезення працівників на екскурсію в м. Харків на 15 червня 2020 року та у зворотному напрямку 16 червня 2020 року (а.с.11).

14 червня 2020 року розпорядженням директора ТОВ «АВТО-ЕКСПРЕС» ОСОБА_1 , виділено автобус марки БАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 для перевезення працівників підприємства у кількості 15 осіб до м. Харків з 15 червня 2020 року по 16 червня 2020 року (а.с.13).

16 червня 2020 на проспекті Московському, 288а, м. Харків, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області була проведена рейдова перевірка автобуса марки БАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом За наслідками вказаної перевірки складено «Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16 червня 2020 року №212706», яким зафіксовано порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.7).

11 серпня 2020 управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області винесено постанову № 177393, якою на ТОВ «АВТО-ЕКСПРЕС» відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» накладений адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 гривень (а.с.8).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344-ІІІ), «Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті».

Згідно з положеннями статті 5, 6 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Частиною 17 статті 6 Закону №2344-ІІІ встановлено, що рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 затверджено «Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Положеннями статті 60 Закону №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 39 Закону №2344-ІІІ встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для автомобільного самозайнятого перевізника:

ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для водія юридичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для фізичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Як вбачається з «Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16 червня 2020 року № 212706» під час проведення перевірки транспортного засобу, що належить позивачу, виявлено такі порушення: відсутній боковий трафарет, витяг з дозволу, затверджений організатором перевезень розкладу руху, контрольна індивідуальна книжка водія.

Однак позивач у позовній заяві стверджує що, на момент проведення рейдової перевірки взагалі не здійснював регулярних пасажирських перевезень, крім того, в день складання акту перевірки у водія ТОВ «Авто-Експрес» ОСОБА_2 були наявні всі необхідні документи відповідно до вимог чинного законодавства.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надані відповідні докази: ліцензія на право надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом, заява про виділення автобуса для перевезення працівників на екскурсію в м. Харків, список від`їжджаючих на екскурсію, розпорядження №12 від 14.06.2020, індивідуальна контрольна книжка водія ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, та з урахуванням того, що відповідач не надав до суду доказів на спростування тверджень позивача, які викладені ним у позовній заяві та підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, яка надається адвокатом, в сумі 1870, 00 гривень суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1, пунктами 1, 2, 5 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1-4 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Підтвердженням надання правової допомоги, окрім іншого, є розрахунок погодинної вартості правової допомоги, який також може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок вартості правової допомоги має відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката суду надані: договір про надання правової допомоги б/н від 05 листопада 2020 року, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги б/н від 05 листопада 2020 року, звіт витраченого часу адвоката та визначення загальної вартості в сумі 1870,00 грн., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, рахунок на оплату №193 від 23 грудня 2020 року, платіжне доручення №3416 від 28 грудня 2020 року про сплату послуг з надання правової допомоги.

Із врахуванням змісту пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Відповідно до частин 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в сумі 1870,00 гривень.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 134, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Експрес» (місцезнаходження: 85700, Донецька область, Волноваський р-н, м. Волноваха, вул. Шевцової, буд. 26; ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 03135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14; ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області від 11 серпня 2020 року №177393 про застосування адміністративно-господарського штрафу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Експрес» адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Експрес» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок, витрат, пов`язаних с правничою допомогою адвоката, в сумі 1870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) гривень 00 копійок, загалом 3972 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок.

Повний текст рішення складений 22 січня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко