Справа № 380/10331/20
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань вжиття заходів забезпечення позову

20 січня 2021 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Грень Н.М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ23963/1609/АВ/ФС від 13.10.2020.

Позивач 12.01.2020 подав до суду заяву про забезпечення позову (вх. № 1502), у якій просить суд:

- - зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ23963/1609/АВ/ФС від 13.10.2020 р.;

- зупинити виконавчі дії у виконавчому провадженні №63903753, що знаходиться у провадженні Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

- вжиті заходи забезпечення позову залишити в силі до набрання кінцевого процесуального рішення суду законної сили у цій справі.

Заява обґрунтована тим, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЛВ23963/1609/АВ/ФС від 13.10.2020. Зазначає, що Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вчиняються дії щодо примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 13.10.2020 р. №ЛВ23963/1609/АВ/ФС, зокрема накладено арешт на банківській рахунки ФОП ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, на даний час існує реальна загроза примусового виконання оскаржуваної постанови державною виконавчою службою ще до вирішення справи по суті та прийняття судового рішення, оскільки судове оскарження не зупиняє дії оскаржуваного рішення. Це, в свою чергу, призведе до негативних наслідків для позивача у вигляді стягнення не лише суми штрафної санкції, яка на даний час фактично є спірною, а й додатково витрат виконавчого провадження. Окрім цього, накладений арешт на рахунок ФОП ОСОБА_1 перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності та виплати заробітної плати найманим працівникам, що призводить до порушення прав ФОП ОСОБА_1 та прав найманого працівника, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист моїх прав та інтересів. Невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав позивача щодо безпідставного та незаконного стягнення належних позивачу, грошових коштів при здійсненні державним виконавцем заходів примусового виконання, а в разі задоволення позовних вимог для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, зокрема шляхом подачі значної кількості судових позовів, наприклад, про скасування рішень державного виконавця, стягнення з бюджету безпідставно сплачених коштів, тощо, А це, у свою чергу, призведе до значних витрат коштів та часу як моїх, так і державних, пов`язаних із судовим розглядом декількох справ.

Згідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадження якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

У зв`язку із перебуванням судді Грень Н.М. у відпустці у період з 04.01.2021 по 19.01.2021, заява про забезпечення позову розглядається у перший робочий день судді- 20.01.2021.

При постановленні ухвали суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, суд зазначає, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Нормами ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 № 2, Пленум надав роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з абз.3 п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509) не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються: органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Таким чином, оскаржувана постанова є самостійними виконавчими документом, який може бути пред`явлений до виконання органам державної виконавчої служби в порядку встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Як встановлено судом, постановою Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ 23963/1609/АВ/ФС від 13.10.2020 на ФОП ОСОБА_1 накледено штраф в розмірі 50000, 00 грн.

На підставі вказаної постанови відкрито виконавче провадження № 63903753 відповідно до постанови старшого державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дороти В.В. від 15.12.2020.

15.12.2020 старшим державним виконавцем Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Доротою В.В. винесено постанову про арешт майна боржника ФОП ОСОБА_1 , відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника.

Того ж дня, 15.12.2020 старшим державним виконавцем Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Доротою В.В. винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 5000,00 грн та про розмір мінімальних втрат виконавчого провадження на загальну суму 69,00 грн.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Суд звертає увагу, що ні Порядок № 509, ні Закон України "Про виконавче провадження" у разі оскарження у судовому порядку не передбачають зупинення дії постанови органів Держпраці про накладення штрафів та зупинення стягнення на підставі такої постанови.

На підставі наведеного суд зазначає, що після відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно зупинення виконавчих дій можливе лише на підставі рішення суду. У разі відсутності такого, арештовані кошти підлягають зарахуванню на рахунки, відкриті головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування. У разі недостатності коштів звертається стягнення на майно боржника та в подальшому здійснюється його реалізація.

Таким чином, примусове виконання оскаржуваної постанови може призвести до значної шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно тощо, накладення заборони розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить їй на праві власності, у тому числі коштами, або обмеження у користуванні таким майном. При цьому без вжиття заходів забезпечення позову усунути негативні наслідки буде неможливо або для цього необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ 23963/1609/АВ/ФС від 13.10.2020.

Суд зазначає, що позивач просить, забезпечити позов шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №63903753, що знаходиться у провадженні Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що стосується примусового стягнення штрафу у розмірі 50000,00 грн на підставі постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ 23963/1609/АВ/ФС від 13.10.2020 Головного управління Держпраці у Львівській області, проте заява в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 34 Закону України Про виконавче провадження виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, суд вважає за необхідне зупинити стягнення на підставі постанови Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ 23963/1609/АВ/ФС від 13.10.2020 до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду справи № 380/10331/20.

Суд зазначає, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову про зупинення дії постанови та зупинення стягнення на підставі постанови не скасовує чинність останньої, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору, оскільки, як уже зазначено, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.

Розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ 23963/1609/АВ/ФС від 13.10.2020 до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду справи № 380/10331/20.

Зупинити стягнення на підставі постанови Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ 23963/1609/АВ/ФС від 13.10.2020 до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду справи № 380/10331/20.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Грень Н.М.