Справа № 539/3520/20
Суддя: Даценко В. М.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3520/20
Провадження № 2-а/539/3/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Лубни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області Пержинського Сергія Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Лубенського ВП Пержинського С.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові вказав, що 15.10.2020 об 11 год. 20 хв. він перевозив з одного свого поля на інше власну сівалку марки СПЗ-3,6А. Як тягач для цього сільськогосподарського агрегату використовував свій власний колісний трактор марки Т-40М, державний номерний знак НОМЕР_1 . Рух здійснював по дорозі місцевого значення поблизу с. Духове Лубенського району Полтавської області, при цьому сівалка була обладнана світловідбиваючими пристроями по габаритах, на даху кабіни трактора був встановлений і працював жовтий проблисковий маячок і рухався він з невеликою швидкістю практично по узбіччю. В цей момент він був зупинений відповідачем, який звинуватив його в порушенні п.22.5 та п.32.1 ПДР України, а саме перевезенні сівалки, що перевищує габарит ширини 2,6 м. без узгодження з органами МВС та склав постанову серії БАБ №210719, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1321 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Дану постанову позивач вважає незаконною, оскільки відповідач висуваючи йому звинувачення, навіть не зазначив у постанові марку сівалки, не встановив її характеристики, чим допустив явну неповноту збирання матеріалів та неповноту розгляду справи.

Позивач стверджує, що його сівалка марки СЗП-3,6А за характеристиками має ширину 3 м. 71 см., у зв`язку з цим спеціальні правила на нього не розповсюджуються, тобто в його діях немає порушень п.22.5 ПДР України зі змінами внесеними постановою КМУ №196 від 26.02.2020, яка набрала законної сили 07.03.2020 та дозволяє для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення ширину - 3,75 м.

Крім того, позивач вважає, що в його діях немає і порушень п.32.1 ПДР України, оскільки виходячи зі змісту цієї норми, враховуючи, що він не здійснював жодної з вказаних у ній дій, то і не був зобов`язаний узгоджувати свої дії з буксирування однієї сівалки уповноваженими підрозділами Національної поліції.

На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову відповідача та стягнути з останнього на його користь судові витрати.

Ухвалою судді від 17.12.2020 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

Разом з тим, відповідач у визначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відзиву щодо позову до суду не направив.

Дослідивши матеріали та докази по справі, суд приходить до висновку, що в позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.10.2020 відповідачембуло винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №210719, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.1321 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн..

Згідно вищевказаної постанови, 15.10.2020 о 10 год. 50 хв. від с. Духове в напрямку автодороги Київ-Харків водій ОСОБА_1 керуючи трактором Т-40М державний номерний знак НОМЕР_1 перевозив сівалку, що перевищує габарити (ширина 2,6 м.) без узгодження з органами МВС, чим порушив п. 32.1, 22.5 ДДР України (а.с.8).

В позовній заяві позивач не заперечує факту перевезення ним сівалки, однак вважає, що спеціальні правила визначені у п. 22.5 ПДР України на нього не розповсюджуються, оскільки його сільськогосподарська техніка (сівалка) не перевищує межу ширини у 3,75м., і він рухався за межами населеного пункту, що зазначено в п. 22.5 ПДР України зі змінами внесеними постановою КМУ №196 від 26.02.2020, яка набрала законної сили 07.03.2020.

Згідно п.22.5 ПДР України зі змінами, станом на 15.10.2020 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно п.32.1 ПДР України з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються:

а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій;

б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів;

в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів;

З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом надано фото сівалки марки СЗП-3,6А та її технічні характеристики, згідно яких її габарити становлять д/ш/в 4 155/ 3 710/ 1 755 мм. (а.с.10-15).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем поліцейським СРПП №4 Лубенського ВП Пержинським С.П. не спростовано аргументи позивача щодо ширини сільськогосподарської техніки (сівалки), яку перевозив останній. Сама ж постанова не містить відомостей про марку сівалки, яку перевозив позивач.

На думку суду висновок інспектора про те, що позивачем порушено вимоги п.22.5, 32.1 ПДР України, зроблений не на підставі фактичних даних, а тому застосоване до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу не відповідає нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим оскаржена постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, позивачу підлягає відшкодуванню сплачений ним судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. та витрати правничої допомоги адвоката у розмірі 500 грн. (а.с.1, 16-18).

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області Пержинського Сергія Павловича (службова адреса м. Лубни, вул. Монастирська, 4 Полтавської області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області Пержинського Сергія Павловича серія БАБ №210719 від 15.10.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 1321 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. та закрити провадження по справі.

Стягнути з сектору реагування патрульної поліції №4 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору та 500 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 920 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко