Справа № 480/9003/20
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2021 року Справа № 480/9003/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9003/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), і просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 25.11.2020 № 3473 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти, періоду роботи на посаді старшої вожатої з 20.04.1991 по 27.07.1992 та призначити пенсію за вислугою років відповідно до вимог п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24.11.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 25.11.2020оку № 3473 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням змін, внесених законом України № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015) у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу не менше 26 років 6 місяців (в наявності 25 років 9 місяців 12 днів станом на 11.10.2017 р.). До спеціального стажу не зарахований період роботи з 20.04.1991 по 27.07.1992 в Чернечослобідській неповній середній школі на посаді старшої вожатої, оскільки дана посада не зазначена в переліку закладів і установ освіти і посад, робота на яких дає право для призначення пенсії за вислугою років. Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 17.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у їх задоволенні та зазначає, що до спеціального стажу позивача не зарахований період роботи з 20.04.1991 по 27.07.1992 в Чернечослобідській неповній середній школі на посаді старшої вожатої, оскільки дана посада не зазначена в переліку закладів і установ освіти і посад робота на яких дає право для призначення пенсії за вислугою років. Станом на 11.10.2017 стаж роботи позивача за вислугу років становить лише 25 років 9 місяців 19 днів замість необхідних - 26 років 6 місяців, тому відмова ГУ ПФУ в Сумській області є правомірною.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками справи докази та встановивши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.11.2020 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років (а.с.10).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 25.11.2020 № 3473 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням змін, внесених законом України № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015) у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу не менше 26 років 6 місяців (в наявності 25 років 9 місяців 12 днів станом на 11.10.2017 р.). До спеціального стажу не зарахований період роботи з 20.04.1991 по 27.07.1992 в Чернечослобідській неповній середній школі на посаді старшої вожатої, оскільки дана посада не зазначена в переліку закладів і установ освіти і посад робота на яких дає право для призначення пенсії за вислугою років (а.с.11).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. При цьому згідно з ч.2 ст.7 цього закону, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (зі змінами від 26.09.2002) затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з даним Переліком, правом на призначення пенсії за вислугу років користуються особи, які працювали в загальноосвітніх навчальних закладах, зокрема і на посадах педагогів організаторів.

Так, вказаний Перелік не передбачає посад старшої піонервожатої чи старшої вожатої. Проте, згідно з приміткою 3 до зазначеного Переліку робота на вказаних посадах до 01.01.1992 зараховується до стажу для призначення пенсії.

Це пов`язане з тим, що постановою колегії Мінпраці УРСР від 29.03.1991 № 25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР» замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991 введена посада педагога-організатора. Із того часу в жодному нормативному акті немає посади старшої піонервожатої і відповідно не визначені для неї посадові оклади.

Відповідно до Методичних рекомендацій із питань порядку формування штатів загальноосвітніх навчально-виховних закладів, наданих Міністерством освіти і науки України від 19.06.2001 №1/9-234, посада педагога-організатора ототожнюється з посадою старшого вожатого та вводиться у школах залежно від кількості 1-9 класів, виходячи з відповідних нормативів.

При цьому, в листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011 №10/2-724 стверджується про ідентичність посадових обов`язків працівників, які займають посади педагогів-організаторів або старших вожатих, та відповідно про можливість зарахування періоду роботи на посаді старшого вожатого до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Із огляду на те, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників освітніх закладів, несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки позивача (а.с.8-9), довідки відділу освіти, молоді та спорту Буринської РДА Сумської області від 07.08.2020 №43 (а.с.13) позивач працювала з 23.08.1990 на посаді старшої піонервожатої, яка, згідно рішення колегії Міністерства праці УРСР від 29.03.1991 № 25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській PCP» замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991 перейменована на посаду старшої вожатої та на якій працювала позивач з 20.04.1991 по 27.07.1992.

У той же час, зміна трудових функцій позивача не відбулася, обсяг виконуваної роботи відповідав обсягу посадових обов`язків педагога-організатора, тому стаж роботи з 20.04.1991 по 27.07.1992 на посаді старшої вожатої підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи позивача на посаді старшої вожатої з 20.04.1991 по 27.07.1992.

Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, зазначив, що про відсутність спеціального стажу 26 років 6 місяців (в наявності спеціального стажу 25 років 5 днів).

Однак, приймаючи вказане рішення, відповідач не врахував рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019, яким відповідно до резолютивної його частини визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.

Окрім того, у другому пункті рішення зазначено, що положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Враховуючи вищевказане рішення Конституційного Суду України, відповідач протиправно послався у оскаржуваному рішенні на норму, яка втратила чинність на момент звернення позивача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 25.11.2020 №3473 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування вказаного рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що дії відповідача про відмову у зарахуванні позивачу періоду роботи на посаді старшої вожатої до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, є протиправними, а тому вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти, періоду роботи на посаді старшої вожатої з 20.04.1991 по 27.07.1992 та призначити пенсію за вислугою років відповідно до вимог п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24.11.2020, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 25.11.2020 № 3473 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти, періоду роботи на посаді старшої вожатої з 20.04.1991 по 27.07.1992 та призначити пенсію за вислугою років відповідно до вимог п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24.11.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул. Пушкіна, 1, ) судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька