Справа № 380/11519/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області до Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання дій протиправними та скасування повідомлення -

УСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області (далі - позивач, Головне управління ДСНС у Львівській області) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відповідач, Кам`янка-Бузький районний відділ державної виконавчої служби), у якому просить:

- визнати незаконним дії старшого державного виконавця Кам`янка-Бузького районного управління відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Смаги О.Б. щодо винесення повідомлення від 24.11.2020 про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання;

- скасувати повідомлення від 24.11.2020 про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, яке винесено старшим державним виконавцем Кам`янка-Бузького районного управління відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Смагою О.Б.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Львівським окружним адміністративним судом ухвалено судове рішення у справі № 1.380.2019.005179, яким вирішено «зупинити роботу шести будівель Вищого професійного училища № 71 м. Кам`янка-Бузька, вул. Ліцейна, 5 до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення». Позивачем після набрання чинності судовим рішенням отримано виконавчий лист та скеровано його Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Львів). Восьмий апеляційний адміністративний суд 24.03.2020 виніс постанову у справі № 1.380.2019.005179, якою постановлено: «Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.005179 змінити, резолютивну частину рішення викласти в такій редакції «зупинити роботу шести будівель Вищого професійного училища № 71 м. Кам`янка-Бузька Львівської області за адресою: 80400, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, місто Кам`янка-Бузька, вул. Ліцейна, 5 до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування), окрім робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки». Ураховуючи той факт, що Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі № 1.380.2019.005179 змінено резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2019, Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області 01.06.2020 отримало новий виконавчий лист від 03.08.2020. Однак замість належного виконання старшим державним виконавцем Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Смагою О.Б. 24.11.2020 видано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання. Позивач з таким повідомленням не погоджується та вказав, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій уповноважене виключно на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації негативних наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб. Законодавець не надав Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області повноважень виконувати рішення суду. Також звернув увагу, що відповідач при прийнятті оскаржуваного повідомлення діяла в умовах конфлікту інтересів у той час як мала заявити собі самовідвід.

Позивач вважає дії відповідача щодо винесення повідомлення протиправними, саме повідомлення безпідставним, тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов (вх. № 340ел від 19.01.2021), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування зазначено, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду у своїй Постанові від 05.06.2019 (справа № 809/421/17) встановив, що виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган, який звернувся з позовом, у цьому випадку - на Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій. У правовідносинах, які виникають у зв`язку з реалізацією цим органом своїх владних повноважень немає підстав залучати до виконання судового рішення (щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) органи державної виконавчої служби і покладати на них виконати це судове рішення у порядку примусового виконання відповідно до Закону № 1404-VIII. Та обставина, що заходи реагування (у зазначених законом випадках) застосовується на підставі судового рішення не змінює суб`єктного складу і правового статусу учасників цих правовідносин, зокрема контролюючого органу, який на виконання закону звернувся з позовом і на підставі судового рішення й повинен застосовувати до підконтрольного об`єкта заходи реагування для досягнення мети, яка зумовила їх застосування. Між тим, у цих правовідносинах Управління ДСНС діє як орган, на який покладено виконання судового рішення (за Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII)), а як суб`єкт, владних повноважень, який застосовує/реалізує санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки. Щодо фактів наявного конфлікту інтересів вважає, що такий відсутній, оскільки відповідно до частини четвертої статті 5 Закону № 1404-VIII державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи. Пов`язаними особами у цьому розумінні є юридичні та фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови та результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють з урахуванням таких критеріїв:

виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи;

виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу/склад наглядової ради зазначених юридичних осіб.

Пряма або опосередкована участь держави в юридичних особах не є підставою для визнання таких юридичних осіб пов`язаними;

2) боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем;

3) виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів;

4) сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Зазначив, що ОСОБА_1 не є ні стороною, ні учасником згаданого виконавчого провадження, тому вважає твердження заявника щодо наявного конфлікту інтересів хибним. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 14.01.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні 14.01.2020 суд відповідно до статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив докази, якими вони обґрунтовуються, та встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 у справі № 1.380.2019.005179 за позовом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області до Вищого професійного училища № 71 м. Кам`янка-Бузька Львівської області вирішено зупинити роботу шести будівель Вищого професійного училища № 71 м. Кам`янка-Бузька Львівської області за адресою: 80404, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, місто Кам`янка-Бузька, вул. Ліцейна, 5 до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення.

29 січня 2020 року Львівським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчий лист з виконання такого рішення.

Восьмим апеляційним адміністративним судом винесено постанову від 24.03.2020 у справі № 1.380.2019.005179, якою рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 у справі № 1.380.2019.005179 змінено та резолютивну частину рішення викладено в такій редакції: «Зупинити роботу шести будівель Вищого професійного училища № 71 м. Кам`янка-Бузька Львівської області за адресою: 80400, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, місто Кам`янка-Бузька, вул. Ліцейна, 5 до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування), окрім робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки».

01 червня 2020 року на адресу позивача надійшов лист від Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № С-534 від 26.05.2020, у якому повідомлено про направлення за належністю оригіналу виконавчого листа № 1.380.2019.005179 до Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для належного виконання.

Ураховуючи той факт, що Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі № 1.380.2019.005179 змінено резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2019, Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області отримало новий виконавчий лист від 23.07.2020.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа у справі № 1.380.2019.005179.

19 листопада 2020 року позивач надав оригінал виконавчого листа № 1.380.2019.005179 та ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі № 1.380.2019.005179 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання Кам`янка-Бузькому районному відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для належного виконання рішення суду, що підтверджено відміткою про отримання на заяві про відкриття виконавчого провадження № 5801-7765/58/08 від 17.11.2020.

Старшим державним виконавцем Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Смагою О.Б. 24.11.2020 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання.

У повідомленні від 24.11.2020 старший державний виконавець Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Смага О.Б. вказала, що, керуючись п. 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання.

Позивач не погодився із вказаним повідомленням, відтак звернувся до суду із цим позовом про його скасування.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень (пункт 5 частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII).

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (частина шоста статті 26 Закону № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Відносини пов`язані із захистом населення, державним наглядом у сфері техногенної та пожежної безпеки врегульовано Кодекс цивільного захисту України (далі - КЦЗ України), яким також визначено повноваження органів державної влади у цих відносинах.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 КЦЗ України)

Відповідно до частини першої статті 67 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: 1) здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; 12) звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Згідно з частинами першою, другою статті 68 КЦЗ України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

За частиною другою статті 70 КЦЗ України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Застосування таких заходів реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів можливе тільки на підставі судового рішення адміністративного суду.

Звернення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду можливе у випадках визначених законом. Наведені положення статті 70 КЦЗ України є одним з тих випадків, коли орган контролю може (якщо для цього є підстави) застосувати до підконтрольного суб`єкта заходи реагування тільки шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на завдання адміністративного судочинства такий механізм реалізації владних повноважень покладає на адміністративний суд обов`язок, окрім іншого, запобігти неправомірному обмеженню прав та інтересів конкретних суб`єктів господарювання суб`єктами владних повноважень; з іншого боку суд повинен зважати на підстави, які змушують контролюючий орган звертатися з позовом про застосування таких заходів реагування, як-от зупинення роботи підприємств чи їхніх окремих об`єктів. З урахуванням наведених контролюючим органом обставин у зіставленні з наслідками застосування заходів реагування адміністративний суд і повинен ухвалити рішення по суті і в межах позовних вимог.

Виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган, який звернувся з позовом, у цьому випадку - на ГУ ДСНС. У правовідносинах, які виникають у зв`язку з реалізацією цим органом своїх владних повноважень немає підстав залучати до виконання судового рішення (щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) органи державної виконавчої служби і покладати на них виконати це судове рішення у порядку примусового виконання відповідно до Закону № 1404-VIII.

Та обставина, що заходи реагування (у визначених законом випадках) застосовуються на підставі судового рішення не змінює суб`єктного складу і правового статусу учасників цих правовідносин, зокрема контролюючого органу, який на виконання закону звернувся з позовом і на підставі судового рішення й повинен застосувати до підконтрольного суб`єкта заходи реагування для досягнення мети, яка зумовила їх застосування. Між тим, у цих правовідносинах Управління ДСНС діє не як орган, на який покладено виконання судового рішення (за Законом № 1404-VIII), а як суб`єкт владних повноважень, який застосовує/реалізовує санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки.

Як видно з матеріалів справи підставою для винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.11.2020 слугував висновок державного виконавця про те, що пред`явлений виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Так, у виконавчому листі № 1.380.2019.005179, виданому 23.07.2020 Львівським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 11.12.2019, вказано: «зупинити роботу шести будівель Вищого професійного училища № 71 м. Кам`янка-Бузька Львівської області за адресою: 80404, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, місто Кам`янка-Бузька, вул. Ліцейна, 5 до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування), окрім робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки».

Статтею 63 Закону № 1404-VIII передбачено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Виходячи зі змісту статті 18 Закону №1404-VIII «опечатування» перш за все пов`язане з майном, на яке накладено арешт.

Отже, як видно з даного виконавчого листа, то такий не містить дій зобов`язального характеру, а відтак не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Також з мотивувальної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 про застосування заходів реагування слідує, що виконання цього рішення судом першої інстанції покладено на ГУ ДСНС у Львівській області.

Застосовуючи таке формулювання, суд першої інстанції при ухваленні рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, виходив з завдань та повноважень посадових осіб ГУ ДСНС у Львівській області, визначених, зокрема, КЗЦ України.

На думку суду, право посадових осіб позивача відповідно до частини другої статті 68, частини другої статті 70 КЦЗ України звертатись до адміністративного суду з позовами про повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг за отриманням рішення суду на такі дії, є превентивним судовим контролем, але не звільняє останніх від виконання своїх посадових обов`язків.

Таким чином, оскільки відсутні будь-які примусові дії, які повинен здійснити державний виконавець, контроль за виконанням заходів реагування покладено на контролюючий орган.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 809/421/17.

Також суд критично оцінює посилання позивача на відсутність підзаконного акта, який би регулював можливість працівників ДСНС вчиняти дії з виконання дій по зупиненню експлуатації (роботи) об`єктів, враховуючи наведені вище обґрунтування.

Щодо доводів позивача про те, що оскаржуване повідомлення від 24.11.2020 прийнято відповідачем в умовах наявного конфлікту інтересів суд зазначає таке.

Як вказано позивачем і не заперечується відповідачем, син старшого державного виконавця Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Смаги О.Б. - ОСОБА_1 , навчається у Вищому професійному училищі № 71 м. Кам`янка-Бузька Львівської області на бюджетній формі навчання.

Відповідно до п. 3 ч. 4 Закону № 1404-VIII державний виконавець не може виконувати рішення, якщо виконавець, близька йому особа має реальний або потенційний конфлікт інтересів.

Згідно п. 4 ч. 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону № 1404-VIII у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Частиною четвертою статті 5 Закону № 1404-VIII державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо:

1) боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи.

Пов`язаними особами у розумінні цього Закону є юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв:

виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи;

виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу/склад наглядової ради зазначених юридичних осіб.

Пряма або опосередкована участь держави в юридичних особах не є підставою для визнання таких юридичних осіб пов`язаними;

2) боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем;

3) виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів;

4) сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Ураховуючи ту обставину, що син старшого державного виконавця Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Смаги О.Б. - ОСОБА_1 , який навчається у Вищому професійному училищі № 71 м. Кам`янка-Бузька Львівської області не є боржником чи стягувачем у виконавчому провадженні, не є учасником виконавчого провадження чи посадовою особою боржника чи стягувача, суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 287 КАС України подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур