Справа № 240/9820/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/9820/20

21 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді - Шидловського В.Б., суддів - Боровицького О. А., Матохнюка Д.Б. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Сьомого апеляційного адміністративного суду перебуває апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі №240/9820/20 .

ОСОБА_1 подала заяву про відвід головуючого судді - Шидловського В.Б., суддів - Боровицького О. А., Матохнюка Д.Б. на підставі п. 2, 4 ч.1 ст. 36 КАС України.

На обґрунтування вимог заяви зазначає, що:

- 16 січня 2021 року отримала в електронному вигляді ухвалу про відкриття апеляційного провадження без апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження;

- 16 січня 2021 року позивач направила до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та попередила по телефону, що приїде о 15 годині ознайомитися з матеріалами справи, але по приїзду до суду судді Шидловського В.Б. на робочому місці не виявилося, а тому вона не змогла ознайомитися з матеріалами справи;

- ухвала про відкриття провадження суддею не була підписана у день її постановлення;

- на даний час позивач не отримала апеляційну скаргу;

- порушення колегією суддів в ухвалі про відкриття провадження норм процесуального права щодо поновлення строку на апеляційне оскарження Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області;

- позивач та суддя Шидловський В.Б. працювали разом у Житомирському апеляційному адміністративному суду, де між ними склалися вкрай неприязні стосунки.

Розглядаючи питання про відвід суддів Шидловського В.Б., Боровицького О.А., Матохнюка Д.Б., колегія суддів виходить з наступного.

В Основних принципах незалежності судових органів, схвалених резолюціями № 40/32 та № 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено, що судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, передбачено, що суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

За ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначив, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Відповідно до вимог ч.7 ст.56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний, зокрема, своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, а також дотримуватися правил суддівської етики.

Згідно з ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36 КАС України. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Зокрема п.п. 2, 4 ч.1 ст.36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Слід зазначити, що приписи статті 36 КАС України містять узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

У цьому світлі суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Стосовно твердження позивача, що нею 16 січня 2021 року отримано в електронному вигляді ухвалу про відкриття апеляційного провадження без апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та на даний час позивач не отримала апеляційну скаргу, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до супровідного листа від 19.01.2021 за вихідним № 240/9820/20 /1257/2021 надіслано на електронну адресу ОСОБА_1 копію ухвали суду про відкриття апеляційного провадження від 14 січня 2021 року у справі № 240/9820/20 та додаток: копія ухвали про відкриття апеляційного провадження на 1 арк. та копії апеляційної скарги-крім апелянта.

Також в матеріалах справи наявна довідка секретаря судового засідання Сьомого апеляційного адміністративного суду Стаднік Л. В. про те, що у зв`язку з недостатнім фінансуванням витрат суду на послуги поштового зв`язку, відсутня можливість здійснювати відправку поштової кореспонденції сторонам у справі, а тому 19 січня 2021 р. у справі 240/9820/20 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 відправлено супровідний лист з додатками від 19 січня 2021 р. Окрім цього, відповідно до телефонограми від 19.01.21 складеної секретарем судового засідання Стаднік Л. В. про те, що, відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, з метою належного та своєчасного повідомлення сторін у справі № 240/9820/20 передано телефонограму, якою повідомлено про ухвалу суду від 14.01.21 про відкриття провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у зазначеній вище справі. Додатково повідомлено, що у звя`зку з недостатнім фінансуванням витрат суду на послуги поштового зв`язку, відсутня можливість здійснювати відправку поштової кореспонденції сторонам у справі.

Щодо доводів позивача про направлення до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи та відсутності можливості ознайомитися з матеріалами справи, колегія суддів вказує, що в матеріалах справи наявна заява про ознайомлення з матеріалами справи, яка сформована в системі "Електронний суд" 16.01.2021, разом з тим відповідно до штампу Сьомого апеляційного адміністративного суду зареєстрована вона 18 січня 2021 року за вхід.250/21 та тільки після цього була передана судді Шидловському В.Б.

Посилання заявника на те, що по приїзду до суду судді Шидловського В.Б. на робочому місці не виявилося та стосовного того, що ухвала про відкриття провадження суддею не була підписана у день її постановлення є необґрунтованими та не підтверджуються жодними належними і допустимими у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Шидловського В.Б., Боровицького О. А., Матохнюка Д.Б., суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).

Наведений заявником аргумент про те, що колегією суддів в ухвалі про відкриття провадження порушено норми процесуального права щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, свідчить саме про незгоду скаржника зі змістом процесуальної ухвали, що її ухвалили судді Шидловський В.Б., Боровицький О. А., Матохнюк Д.Б., які входять до складу колегії суддів у справі №240/9820/20, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини четвертої статті 36 КАС України не може вважатись обґрунтованою підставою для відводу.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що факт роботи судді Шидловського В.Б. та позивача разом в Житомирському апеляційному адміністративному суді не може свідчити про його упередженість під час розгляду даної справи, оскільки сам по собі не вказує на наявність обставин визначених ст. 36 КАС України як підстави для відводу чи самовідводу судді у справі.

Доводи позивача про наявність між суддею Шидловського В.Б. та нею неприязних стосунків, що впливатимуть на розгляд справи, з огляду на те, що головуючий суддя та позивач раніше працювали в Житомирському апеляційному адміністративному суді є суб`єктивною думкою позивача, яка не підтверджується жодними доказами, а тому не можуть свідчити про необ`єктивність члена колегії суддів.

Враховуючи дані обставини та процесуальні норми КАС України, обговоривши доводи заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді - Шидловського В.Б., суддів - Боровицького О. А., Матохнюка Д.Б. у справі №240/9820/20, колегія суддів дійшла висновку про її безпідставність та необґрунтованість.

Отже, враховуючи, що мотиви ОСОБА_1 , викладені в заяві про відвід головуючого судді - Шидловського В.Б., суддів - Боровицького О. А., Матохнюка Д.Б., на думку колегії суддів, не є такими, що викликають обґрунтований сумнів у їх неупередженості, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу у вказаній частині.

При цьому, відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи, що заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді - Шидловського В.Б., суддів - Боровицького О. А., Матохнюка Д.Б., визнано необґрунтованою, тому справу слід передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу для вирішення питання про відвід вказаних суддів.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 325 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі Шидловського В.Б., Боровицького О. А., Матохнюка Д.Б. у справі №240/9820/20.

Справу №240/9820/20 передати для вирішення питання про відвід, судді, що визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 31 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.