Справа № 282/1193/20
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/1193/20
Провадження № 2-а/282/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року

смт. Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Носач В.М.,

за участю секретаря судового засідання Поварчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Савескула Дмитра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ №297264 від 05.11.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 510,00 гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що постановою БАБ №297264 від 05.11.2020 його притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі невизначеної частини ст. 132-1 КУпАП. та накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що 05.11.2020, о 18 год. 10 хв., він керував транспортним засобом DAF, н.з. НОМЕР_1 , буксируючи напівпричіп, д.н.з. НОМЕР_2 , на якому перевозив макуху соєву, при зважуванні встановлено навантаження на строєну вісь 23260 кг при допустимій 22000 кг без відповідного дозволу, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст.132-1 КУпАП.

Разом з тим, позивач вказує, що ст. 132-1 складається з двох частин, однак, в оскаржуваній постанові відсутні належні посилання на відповідну частину статті 132-1, яка передбачає відповідальність за відповідне правопорушення.

Також позивач вказує, що із акту №029967 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.11.2020 не вбачається встановлення факту перевищення граничних навантажень на вісь, оскільки в пункті 10 відповідного Акту зазначено наступні осьові навантаження автомобіля, тон: нормативно допустиме: 11/11/22, а фактичне 6,810/9,795. Отже, відсутність факту встановлення компетентним органом перевищення граничного навантаження на вісь, як правової підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

Позивачем наголошено, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.11.2020 у відповідній графі не містить належного підпису оператора вагового комплексу, а тому не є належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання на розгляд справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою поліцейського СРПП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Савескула Дмитра Миколайовича серії БАБ №297264 від 05.11.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 510 грн.

Згідно вказаної постанови вбачається, що 05.11.2020, о 18 год 10 хв. ОСОБА_1 керував авто DAF н/з НОМЕР_1 з причіпом BODEX н/з НОМЕР_2 , який перевозив вантаж макуха соєва, при зважуванні на ППВГК виявлено навантаження на стросну вісь 23260 кг, при допустимій 22000 кг. без відповідного дозволу, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Відповідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності визначено ст.268 КУпАП, згідно якої, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

В судовому засіданні було досліджено докази, які додані позивачем до позову, з яких вбачається, що він ПДР України не порушував.

Так, згідно акту №029967 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.11.2020 не вбачається встановлення факту перевищення граничних навантажень на вісь, оскільки в пункті 10 відповідного Акту зазначено наступні осьові навантаження автомобіля, тон: нормативно допустиме: 11/11/22, а фактичне - 6,810/9,795. Крім того, з вказаного акту вбачається, що повна допустима маса автомобіля 40 тон, тоді як фактична маса автомобіля позивача становила 39,865 тон.

Разом з тим суд зазначає, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 030467 від 05.11.2020 не підписана оператором вагового комплексу, а тому не можу бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Крім наданих позивачем копій доказів у справі, інших доказів, які вказували б на вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, в постанові БАБ №297264 від 05.11.2020 не заначено частини статті 132-1 КУпАП на підставі якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що слугує самостійною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії БАБ №297264 від 05.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Савескула Дмитра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Савескула Дмитра Миколайовича серії БАБ №297264 від 05.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Носач