Справа № 540/3472/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3472/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДПС), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 17.12.2019 року, якими ОСОБА_1 визначено суми грошового зобов`язання:

- за № на загальну суму 149 205,61 грн. яка складається із податкового зобов`язання (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатом річного декларування) на суму 119 364,49 грн (сто дев`ятнадцять тисяч триста шістдесят чотири гривні. 49 копійок) та з штрафної санкції в розмірі 29 841,12 грн;

- за № на загальну суму 12 433,80 грн, яка складається із податкового зобов`язання (військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування) на суму 9947,04 грн та з штрафної санкції в розмірі 2 486,76 грн;

- за № на загальну суму 170 грн, що є сумою фінансової санкції - штрафу.

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу від 15.05.2020 року №6186-10 на суму податкового боргу в розмірі 193930,78 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення №6186-10 про опис майна у податкову заставу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наприкінці грудня 2019 року позивачем було отримано поштовим зв`язком від відповідача податкові повідомлення-рішення від 17.12.2019 року:

- № на загальну суму 149 205,61 грн;

- № на загальну суму 12 433,80 грн;

- № на загальну суму 170 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі Акта перевірки №93/21 -22-33-05/ НОМЕР_1 від 20.11.2019 року.

На письмовий запит позивача, ГУ ДПС було надано копії документів щодо проведення перевірки та нарахування податкових зобов`язань.

При цьому позивач зазначає, що наказ від 11.10.2019 №231 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 " та повідомлення від 11.10.2019 №85/21-22-33-05 про місце, дату та час проведення перевірки він отримав лише на його письмовий запит. Також вказує на те, що на наданих відповідачем копіях фіскального чеку АТ "Укрпошта" від 15.10.2019 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому міститься відомості щодо дати отримання поштового конверту, а саме, 17.10.2019, наявна відмітка про отримувача - " ОСОБА_2 ", який не є уповноваженою особою позивача на отримання будь-якої кореспонденції та вчинення будь-яких дій від імені позивача. Зазначене, в свою чергу, свідчить про те, що ОСОБА_3 не був обізнаний про проведення відносно нього документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків, що, на думку позивача, свідчить по порушення з боку ГУ ДПС його прав, оскільки не повідомив його в передбаченому законом порядку.

Щодо взаємовідносин позивача з ПАТ "Укрсоцбанк" повідомив, що 12.05.2008 між ПАТ "Укрсоцбанк" та гр. ОСОБА_1 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080633П в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 405 602 дол. США. Договором про внесення змін №2 від 27.10.2011 до Договору №Ф080633П від 12.05.2008 були змінені умови кредитування, а саме було змінено валюту кредиту з доларів США в гривню.

2 червня 2015 року між Сторонами було укладено Договір про внесення змін №3 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П від 12.05.2008.

02.06.2015 Договором № 3 внесено зміни до Договору №Ф080633П.

Позивачем було виконано умови укладеного 02.06.2015 Договору № 3, банком було видано довідку №501.1-186/84-1340 від 10.06.2016 для звернення до органів нотаріату з метою припинення іпотеки на заставне майно та припинення обтяжень майна. При цьому, як зазначає позивач, банком не надсилалось на адресу позивача жодного повідомлення про анулювання/прощення частини боргу за кредитом. Отже, у позивача відсутні будь-які документи, на підставі яких можна точно встановити дату, коли саме банком було здійснено анулювання/прощення боргу (прийнято відповідне рішення на підставі ст. 605 ЦК України та умов Договору), а також точну та дійсну суму, яку було анульовано/прощено банком, на якій підставі, а також з чого саме складається анульована частина кредиту.

Вважаючи, що податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про опис майна у податку заставу винесені контролюючим органом протиправно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 10.11.2020 позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Після усунення недоліків ухвалою від 20.11.2020 провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.12.2020 до суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач проти позову заперечує. Вказує, що згідно даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (далі податковий розрахунок форми № 1ДФ) наданого до органу ДФС суб`єктом підприємницької діяльності ПАТ "Укрсоцбанк" в періоді з 01.04.2016 по 30.06.2016 платник податків ОСОБА_1 отримав доходи у вигляді додаткового блага (ознака доходу - "126") у сумі 66 3136,03 грн., з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податку на доходи з фізичних осіб.

На адресу позивача надіслано запит від 17.10.2018 №2055/ФОП/21-22-13-02 про надання документальних підтверджень та пояснень щодо вірного визначення суми загального річного доходу та з метою декларування отриманих доходів за 2016 рік.

На вищезазначений запит позивачем надано відповідь, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 подана податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця в електронному вигляді 04.01.2017 року, реєстраційний номер: 925734398. Також зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не отримував у 2016 році доходу за ознакою "126 - додаткове благо" від ПАТ "Укрсоцбанк".

Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі направлено запит від 20.10.2018 №9960/9/21-22-13-02 до ПАТ "Укрсоцбанк" щодо підтвердження інформації щодо нарахованого та виплаченого доходу за ознакою "126" у вигляді анулювання кредитної заборгованості (основної суми боргу) ОСОБА_1 .

Згідно відповіді ПАТ "Укрсоцбанк" підтверджено, що в податковому розрахунку форми № 1ДФ за 2 квартал 2016 року відображено нарахований та виплачений дохід платнику податків ОСОБА_1 за ознакою доходу "126" у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності

Зазначає, що про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 було проінформовано письмовим повідомленням від 11.10.2019 №85/21-22-33-05 разом з наказом від 11.10.2019 № 231 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з 11.11.2019, які направлені платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його податкову адресу.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

1. пп. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПКУ;

2. п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ;

3. пункту 49.1, пункту 49.2, підпункту 49.18.4, пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 ПКУ.

Враховуючи вищезазначене, сума анульованого позивачу основної суми боргу (кредиту) вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

На порушення вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України платником податку включена до загального річного оподатковуваного доходу і задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага не у повному обсязі, що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 119364,49 грн. та військового збору у сумі 9947,04 грн.

Враховуючи викладене, ГУ ДПС просить суд відмовити у задоволенні позову в зв`язку з необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономні республіці Крим та м. Севастополі проведена позапланова документальна невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_1 з питання отримання доходу, як додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено акт №93/21-22-33-05/ НОМЕР_1 від 20.11.2019, в якому зазначено, що ОСОБА_4 допущені порушення, а саме:

1. пп. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПКУ, платником податку у 2016 році не включена до загального річного оподатковуваного доходу сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 663 136,03 грн, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 119364,49 грн;

2. п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ, занижено суму доходу, що є об`єктом оподаткування військового збору, що призвело до заниження суми військового збору в сумі 9947,04 грн.

3. пункту 49.1, пункту 49.2, підпункту 49.18.4, пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 ПКУ, а саме, неподання до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

На підставі вищенаведеного акта перевірки відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

15 травня 2020 року ГУ ДПС прийнято податкову вимогу, згідно якої станом на 14.05.2020 року сума податкового боргу платника податків становить 193930,78 грн.

Цією ж датою ГУ ДПС прийнято рішення №6186-10 про опис майна у податкову заставу та податкова вимога № 6186-10.

Підставою для винесення оскаржуваних рішень стало встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 663 136,03 грн, отриманого від ПАТ "Укрсоцбанк" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 663 825,03 грн

Не погоджуючись з оскаржуваними податковим повідомленням-рішенням, вимогою про сплату боргу та рішенням про опис майна у податкову заставу, позивач звернувся до суду.

Визначаючись щодо позову, суд виходить з наступного.

Щодо порушень при проведені документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 про наявність яких наполягає позивач, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 21.1.1 - 21.1.5 п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.2 п. 78.1, п.78.4 ст. 78, ст.79 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Таким чином, норми ПК України передбачають обов`язок посадових осіб контролюючого органу дотриматись перелічених процесуальних вимог як передумови для проведення, зокрема, документальної позапланової невиїзної перевірки.

Недотримання перелічених вимог має непрямим наслідком протиправність прийнятих за її наслідком рішень.

Відповідно позову ОСОБА_1 посилається на неотримання ним копії наказу ГУ ДПС від 11.10.2019 року №231 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 .

Зазначене твердження обґрунтовано тим, що на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке містило копію згаданого наказу (індексний №73 5) проставлена відмітка про його отримання особою: « ОСОБА_2 ». Вказана особа згідно тверджень позивача йому не знайома, повноважень щодо отримання кореспонденції від імені ОСОБА_1 не отримувала.

Надаючи оцінку наведеним аргументам ОСОБА_1 суд зазначає, що порядок листування платників податків та контролюючих органів, зокрема, щодо направлення наказів про проведення перевірки врегульований ст. 42 ПК України. Відповідно пунктів 42.2, 42.4 наведеної статті документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З аналізу приписів наведених норм вбачається, що фактично законодавець визначає обов`язок контролюючого органу щодо вручення документів виконаним за результатом вчинення ним дій щодо направлення такого документа за належною адресою.

Окрім наведеного, суд звертає увагу на положення Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 N 270, які, серед іншого, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

У пункті 99 Правил зазначено, що рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, … які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Оформлення цих поштових операцій визначено у пункті 105 Правил, яким передбачено, що для одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред`явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись. У разі одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, адресованих до запитання, на абонементну скриньку або за місцем роботи, а також коли адреса, зазначена на поштовому відправленні, поштовому переказі, не відповідає адресі місця реєстрації одержувача, крім даних про документ, що посвідчує особу, зазначається також адреса, за якою фактично проживає одержувач.

У пункті 106 Правил передбачено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище.

Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи.

Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" повертається за зворотною адресою у першочерговому порядку.

З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

Натомість для вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто" або "Судова повістка" на бланку повідомлення розписується та зазначає прізвище одержувач (а не працівник поштового зв`язку).

Суд відзначає, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке містило наказ ГУ ДПС не містить позначки "Судова повістка" або "вручити особисто", а тому особистого підпису та прізвища одержувача на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення не вимагало.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 222/1402/16-а, від 30.11.2020 року у справі №806/1943/18.

Таким чином, перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, родинні зв`язки з адресатом, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку. Добросовісне виконання працівниками "Укрпошти" своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного (наприклад, такі, як квитки про виїзд з території міста чи країни або інші докази, які свідчать про відсутність отримувача за адресою, вказаною в повідомленні про вручення поштового повідомлення).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 13.03.2019 року у справі № 639/4278/16-а, від 30.11.2020 року у справі №806/1943/18.

За таких обставин наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу є достовірним доказом виконання відповідачем умови для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 - вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки

Отже, перевірка позивача призначена та розпочата з дотриманням процедурних вимог ПК України на відміну від тверджень позивача про протилежне.

Щодо суті виявлених правопорушень, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 вказаного Кодексу загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За приписами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Суд при розгляді цієї справи звертає увагу на наявність конкретної і послідовної практики Верховного Суду щодо застосування підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Так, аналогічний підхід вже був застосований Верховним Судом зокрема у постановах від 3 квітня 2020 року у справі №804/3102/15, від 25 червня 2020 року у справі №817/430/17, від 15 грудня 2020 року у справі №817/3471/14, від 1 квітня 2019 року у справі №820/4423/16, від 14 січня 2021 року у справі № 819/1181/17.

Отже, при вирішенні цієї справи визначальним є встановлення і дослідження обставин щодо складових суми прощеного (анульованого) кредитором боргу, а також дотримання порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, що дозволить визначити правовий статус прощеної заборгованості й, відповідно, наявність у Позивача обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12.05.2008 між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080633П в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 405 602 дол. США. Договором про внесення змін №2 від 27.10.2011 до Договору №Ф080633П від 12.05.2008 були змінені умови кредитування, а саме було змінено валюту кредиту з доларів США в гривню.

Відповідно п.1.1 наведеного договору станом на дату його укладення, заборгованість позивача по кредиту становила 2513662,73 грн.

Суд звертає увагу, що з моменту укладення зазначеного договору про внесення змін Банк використовуючи термін «заборгованість» не визначає, з чого вказана заборгованість складається (не відокремлює тіло кредиту, відсоток за користування кредитом, штрафні санкції, тощо).

02 червня 2015 року між Сторонами було укладено Договір про внесення змін №3 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П від 12.05.2008.

Відповідно п.2.1 вказаного договору станом на дату його укладення заборгованість за договором Кредиту складає: суму 2043825,03 грн.

Згідно п.2.2. заборгованість по процентам за користування Кредитом становить суму 414924,82 грн.

Пунктом 3.1.1. сторони встановили, що погашення заборгованості позичальника за кредитом в сумі, визначені в п.2.1 цього договору (тобто загальної суми боргу в розмірі 2043825,03 грн.) буде здійснюватись наступним чином: заборгованість в сумі 1380 000,00 грн. погашається згідно з графіком, який є Додатком 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з липня 2015 року по «червень» 2016 року на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін.

Також, п.3.2 сторони встановили, що погашення заборгованості Позичальника за процентами в сумі, зазначеній в п.2.2 цього договору про внесення змін (надалі за текстом - «Відстрочених до сплати процентів») здійснюватиметься Позичальником згідно з графіком, який є додатком 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з липня 2015 року по «01» червня 2016 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін.

Відповідно п. 3.5. Сторони домовились, що сплата строкових (поточних) процентів за користування Кредитом, які нараховуються з «02» червня 2015 року року, здійснюється в загальному порядку, передбаченому Договором кредиту.

Відповідно п.3.8 Договору, у разі належного виконання Позичальником умов, які викладені у п.3.1.1, п.3.2 та 3.5. цього Договору про внесення змін, залишкова заборгованість Позичальника перед Кредитором за Договором кредиту, а саме заборгованість за Кредитом в сумі 663 825 (Шістсот шістдесят три тисячі вісімсот двадцять п`ять) гривень 03 копійки підлягає анулюванню (прощенню). Датою анулювання (прощення) такої заборгованості вважається день виконання позичальником зазначених вище умов (тобто дати здійснення Позичальником останнього із платежів, передбачених п.п. 3.1.1, 3.2 та 3.5. цього Договору про внесення змін).

Позивачем було виконано умови укладеного 02.06.2015 Договору № 3, внаслідок чого Банком було прощено заборгованість за Кредитом в сумі 663 825,03 грн.

З аналізу змісту наведених пунктів договору суд вбачає справедливість доводів позивача стосовно того, що сам договір не передбачав з чого складається заборгованість позивача за договором в розмірі 663825,03 грн. Жодного зазначення в договорі відносно складових суми, що була прощена ОСОБА_1 не міститься. В договорі не йдеться, що відповідна сума заборгованості складається виключно з суми основного боргу та не включає відсотків, а також інших платежів за користування кредитом.

Впродовж всього змісту договору Банком використовується словосполучення «заборгованість за кредитом» та жодного разу не вказано, що наведене словосполучення передбачає виключно суму основного боргу.

Доводи відповідача про те, що суми 1380000,00 грн, 663825,03 грн та 414924,82 грн є окремими складовими загального боргу, з яких суми в 1380000,00 грн та 663825,03 грн є сумами основного боргу суд вважає необґрунтованими, оскільки положення договору не виключають його трактування таким чином, що сума відсотків у розмірі 414924,82 грн вже включена до загальної заборгованості за кредитом, вказаної в п.2.1 Договору, а отже й входить до складу сум в 1380000,00 грн та 663825,03 грн.

Більш того, таке трактування договору суд вважає найбільш вірогідним, оскільки поділ загальної суми заборгованості на складові в 1380000,00 грн та 663825,03 грн допущено в договорі в пункті 3, який передбачає порядок сплати заборгованості, а не її складові. По відношення до цих двох сум банк використовує термін «заборгованість», що додатково свідчить про те, що вони є складовими загальної суми боргу за кредитом включаючи відсотки, а не основної суми боргу.

З вищенаведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сума в розмірі 663825,03 грн є основною сумою боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в себе проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятих ним податкового повідомлення рішення від 17.12.2019 року №, №, №, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Враховуючи, що податкова вимога від 15.05.2020 року №6186-10 на суму податкового боргу в розмірі 193930,78 грн та рішення №6186-10 про опис майна у податкову заставу прийняті на підставі та за наслідком грошового зобов`язання, визначеного в перелічених податкових повідомленнях рішеннях, позовні вимоги про їх скасування підлягають задоволенню як похідні від задоволених вимог про скасування податкових повідомлень-рішень.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 17.12.2019 року за №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 17.12.2019 року за №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 17.12.2019 року за №.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 15.05.2020 року №6186-10 на суму податкового боргу в розмірі 193930,78 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі №6186-10 про опис майна у податкову заставу.

Стягнути з Головного уравління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73003, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 5953 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн 77 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 111030200