Справа № 640/32892/20
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

21 січня 2021 року м. Київ № 640/32892/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомСлужби безпеки України
доПечерської районної в місті Києві державної адміністрації
треті особи1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест", 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна фірма "АВМ", 3) Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Аквамарин-1"
про визнання незаконними дій та рішення, скасування рішення та запису,

В С Т А Н О В И В:

Служба безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (01010, м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, 15, ), в якому просить:

- визнати незаконними дії та рішення державного реєстратора Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Мельнікової Н.С. про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису щодо голови комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" Огулькової Анни Миколаївни;

- скасувати рішення і запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо голови комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" Огулькової Анни Миколаївни (реєстраційна дія від 17.08.2020 № 025031439) державного реєстратора Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Мельнікової Н.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

До суду також надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити ліквідатору банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" Огульковій Анні Миколаївні відчуження на аукціоні з продажу майна або вчиняти інші дії щодо володіння, користування розпорядження цілісним майновим комплексом, який складається з 78% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованого житлового будинку, розташованого за будівельної адресою: м. Київ, Святошинський район, пр. Перемоги, 131 (секція № 1) та 100% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованих вбудовано-прибудованих торговельних і офісних приміщень та автомобільного паркінгу, розташованих за будівельною адресою: м. Київ, Святошинський район, пр. Перемоги, 131.

Обґрунтовуючи наявність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, позивач зазначає, що державним реєстратором Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Мельніковою Н.С. вчинено реєстраційну дію щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест", внаслідок чого було змінено голову комісії з припинення підприємства. Заявник зазначає про очевидну протиправність такої реєстраційної дії з огляду на вчинення такої реєстраційної дії без належної правової підстави, а саме - до набрання законної сили рішенням суду щодо призначення нового ліквідатора підприємства.

З урахуванням зазначеного заявник вважає, що його права та інтереси як кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" можуть бути порушені, оскільки дії ліквідатора підприємства, зокрема, щодо вчинення правочинів від його імені, можуть бути у подальшому оскаржені зацікавленими особами з підстав порушення порядку призначення ліквідатора підприємства та порядку внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, на думку заявника, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат щодо погашення заборгованості.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 по справі № 640/9167/19.

Враховуючи природу принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд повинен проаналізувати та оцінити доводи заявника щодо очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення чи дій. Суд звертає увагу заявника, що такі ознаки не мають окреслених меж, тоді як вони повинні свідчити про таку протиправність поза обґрунтованим сумнівом.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2013 у справі № 910/12257/13 порушено справу про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест". До реєстру вимог кредиторів включено грошові вимоги Служби безпеки України на суму 1 112 266,10 гривень.

Судом встановлено, що 17.08.2020 державним реєстратором Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Мельніковою Н.С. вчинено реєстраційну дію щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест", відповідно до якої ОСОБА_1 було визначено головою комісії з припинення.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

При цьому, частиною 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про юридичну особу вважаються достовірними та можуть використовуватись у відносинах із третіми особами.

При цьому, ймовірна протиправність зазначеної вище реєстраційної дії підлягає дослідженню під час вирішення справи по суті.

Разом з тим, вчинення дій ОСОБА_1 , щодо якої до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено відомості як голови комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест", до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі, предметом якої є такий реєстраційний запис, на думку суду у подальшому може утруднити виконання судового рішення у разі задоволення адміністративного позову, а для відновлення прав, свобод та інтересів заявника (позивача) необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, суд приходить до переконання, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, є вірогідність істотного ускладнення його виконання, так само, як і ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки останній, у випадку задоволення позову, вимушений буде звертатися до суду з новими позовами про визнання укладених договорів нечинними, тобто про наявність підстав, визначених пункту 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України та доведення відповідних обставин позивачем.

Водночас, вирішуючи питання співмірності заходів забезпечення позову, які просить вжити заявник, суд виходить з того, що такі заходи мають бути безпосередньо пов`язані з дією оскаржуваних рішень та не мають носити загального характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

У випадку, якщо особа має намір звернутися до суду з немайновою вимогою, судам необхідно застосовувати та досліджувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, об`єднана палата дійшла висновку, що в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відтак, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150-154, 156, 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Служби безпеки України про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення адміністративного позову.

3. Заборонити ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" (ідентифікаційний код 32799609) арбітражному керуючому Огульковій Анні Миколаївні (свідоцтво від 18.07.2013 № 1368) відчуження на аукціоні з продажу майна або вчиняти інші дії щодо володіння, користування розпорядження цілісним майновим комплексом, який складається з 78% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованого житлового будинку, розташованого за будівельної адресою: м. Київ, Святошинський район, пр. Перемоги, 131 (секція № 1) та 100% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованих вбудовано-прибудованих торговельних і офісних приміщень та автомобільного паркінгу, розташованих за будівельною адресою: м. Київ, Святошинський район, пр. Перемоги, 131.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 21.01.2024.

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали є Служба безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ), боржником - арбітражна керуюча ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , свідоцтво від 18.07.2013 № 1368).

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Частиною першою статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною восьмою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя О.П. Огурцов