Справа № 320/1983/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1983/20 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

при секретарі судового засідання - Шуст Н.А.,

представника відповідача - Шуневич-Христенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Рітейл Іст» (далі позивач, ДП «Рітейл Іст») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач, апелянт, ДПС України) в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ДПС України щодо нездійснення реєстрації 170 податкових накладних в день їх фактичного відправлення, тобто 15.01.2019 року, засобами електронного зв`язку;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні ДП «Рітейл Іст» в Єдиному реєстрі податкових накладних в день їх фактичного відправлення - 15.01.2019 року.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року в справі № 320/4070/19 роз`єднано позовні вимоги, виділивши позовні вимоги щодо нездійснення реєстрації податкової накладної № 940 від 30.12.2018 року в день її фактичного відправлення та зобов`язання відповідача зареєструвати податкову накладну №940 від 30.12.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних в день її фактичного відправлення в самостійне провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ДПС України подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відповідно до ухвал Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня та 16 листопада 2020 року, відкрито провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України, встановлено строк до 23 грудня 2020 року для надання відзиву іншому учаснику процесу.

Іншою ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 січня 2021 року.

Від Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням фактичних обставин справи, зокрема того, що технічний збій роботи серверів обробки електронної звітності не може слугувати підставою для позбавлення платника податків можливості реєстрації податкових накладних за умови виконання ним всіх приписів податкового законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ДП «Рітейл Іст» зареєстроване в якості юридичної особи 12.09.2013 року (номер запису: 1 003308), за адресою: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, 6-Г, що підтверджується наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в .

Видами економічної діяльності позивача є: Код КВЕД 10.13 Виробництво м`ясних продуктів; Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 73.11 Рекламні агентства; Код КВЕД 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Відповідно до Витягу № 075 з реєстру платників податку на додану вартість, позивач починаючи з 01.11.2013 року є платником ПДВ.

На виконання вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, 15.01.2019 року в електронному вигляді засобами програмного забезпечення.Е.doc. ДП «Рітейл Іст» направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема, податкову накладну № 940 від 30.12.2018 року.

Позивачем отримано підтвердження про направлення податкової накладної на адресу відповідача саме 15.01.2019 року, про що свідчать матеріали справи.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви додані письмові докази технічних збоїв роботи серверів електронної звітності ДФС України, а саме:

- витяг з офіційного веб-сайту ДФС України (sfs.gov.ua), в якому зазначено, що у зв`язку із перенавантаженням серверу ДФС та необхідністю своєчасного прийому податкових накладних/розрахунків коригування, запити щодо отримання відомостей з ЄРПН обробляються із затримкою в часі;

- лист-відповідь від 10.04.2019 року ТОВ «Вектор Звіт» (постачальник програмного забезпечення.E.Doc), яке підтвердило технічні збої роботи серверів обробки електронної звітності ДФС, а також зазначило, що всі податкові накладні ДП «Рітейл Іст» за 15.01.2019 року, були успішно відправлені до податкового органу, за допомогою комп`ютерної програми.E.Doc, з використанням електронної пошти.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з метою врегулювання питання, щодо прийняття та реєстрації податкових накладних, зокрема, у кількості 170 штук за 15.01.2019. Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, листом № 5630/6/99-99-09-07-02-15 від 04.02.2019 контролюючий орган повідомив позивача, що в ЄРПН зареєстровано лише 244 податкових накладних, а решта 170 податкових накладних на реєстрацію до ДФС України не надходили.

Позивач 25.04.2019 року повторно листом № 25/04-2019_1 звернувся до відповідача з вимогою забезпечити прийняття та реєстрацію вказаних податкових накладних та проведення розслідування щодо мотивів та причин дій відповідача, що призвели до неприйняття податкових накладних та їх реєстрації в ЄРПН.

Листом № 23657/6/99-99-08-10-02-15 від 23.05.2019 року ДФС України повідомила позивача, що за даними підсистеми Архів електронної звітності інформаційно-телекомунікаційної системи Єдине вікно подання електронної звітності, податкові накладні у кількості 170 штук, зазначені у листі позивача на реєстрацію не надходили.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні реєстрації податкових накладних у день їх фактичного відправлення засобами електронного зв`язку, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом безпідставно не здійснено реєстрацію податкових накладних позивача, зокрема, податкової накладної № 940 від 30.12.2018 року, у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та додатково зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України) та Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі по тексту - Порядок № 1246).

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України далі - ПК України), Єдиний реєстр податкових накладних це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконаної влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до підпунктів 16.1.2,16.1.3, п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Правовими положеннями п. 201.1 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 187.1 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.10 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абз.5 п. 201.10 ПК України).

Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (пункт 14 Порядку № 1246).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (пункт 15 Порядку №1246).

Відповідно до абз. 13 пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 15.01.2019 року ДП «Рітейл Іст», протягом операційного дня, направлено в електронному вигляді до ДФС України податкову накладну № 940 від 30.12.2018 року, тобто в межах граничного строку для реєстрації вказаної податкової накладної.

Аналіз наведеного свідчить, що позивачем належним чином підтверджено своєчасність направлення ним податкової накладної № 940 від 30.12.2018 для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, податковим органом не надано доказів надіслання платнику податків, протягом операційного дня (15.01.2019), як це передбачено вимогами податкового законодавства, квитанції про прийняття або неприйняття, чи зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, а відтак така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних в силу вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України.

У свою чергу, відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Натомість, контролюючим органом вказану податкову накладну не зареєстровано та не надано доказів надіслання позивачу протягом операційного дня - 15.01.2019 року, квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, що суперечить положенням пунктів 13, 14 Порядку № 1246.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправною бездіяльність ДФС України щодо нездійснення реєстрації податкової накладної № 940 від 30.12.2018 року, поданої позивачем 15.01.2019 року.

Разом з тим, податковим органом не наведено обґрунтованих доводів, які б спростовували надані позивачем пояснення та докази, не надано належних доказів на підтвердження законності бездіяльності, яка встановлена судом, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

У свою чергу, доводи скаржника про наявний технічний збій роботи серверів обробки електронної звітності, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, адже зазначене не може слугувати підставою для позбавлення платника податків можливості реєстрації податкових накладних за умови виконання ним всіх приписів податкового законодавства.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Із системного аналізу вищевказаних норм адміністративного судочинства вбачається, що законодавством передбачено право суду, у випадку визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, колегією суддів апеляційної інстанції враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Саме по собі визнання протиправною бездіяльності ДПС України щодо нездійснення реєстрації податкової накладної № 940 від 30.12.2018 року ДП «Рітейл Іст» в день її фактичного відправлення, тобто 15.01.2019 року, засобами електронного зв`язку, не гарантує позивачу повний судовий захист його порушеного права.

Таким чином, законним є висновок суду першої інстанції, що для відновлення порушеного права позивача та належного захисту законних прав та інтересів останнього, є необхідним зобов`язання відповідача зареєструвати податкову накладну № 940 від 30.12.2018 року ДП «Рітейл Іст», датою її фактичного подання, тобто 15.01.2019 року, адже в даному випадку, виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

У даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДПС України (як правонаступника ДФС України) зареєструвати в ЄРПН податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення відповідно з вимогами матеріального та процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє, не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі №320/1983/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко