Справа № 717/938/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 717/938/20

Головуючий у 1-й інстанції: Телешман О.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

20 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправними дій інспектора поліції ОСОБА_2 Садовця Р.Ю.; скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАМ №3070802 від 02.09.2020.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що позивач не заперечує факту відмови пред`явити страховий поліс на вимогу працівника поліції. Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у долученні до матеріалів справи компакт-диску з відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейських.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3070802 від 02.09.2020 року (а.с.6) 01.09.2020 о 23:08 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz Citan, н.з. НОМЕР_1 , без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.2.1 "ґ" ПДР, за що на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачем було порушено вимоги ПДР, чи були інші підстави для зупинки транспортного засобу, що в подальшому стало підставою для перевірки документів позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України в редакції, чинній на момент складання оскаржуваної постанови) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

П.1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. "а", "б", "ґ" п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Згідно зі ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пп. "а" п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Статтею 53 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) передбачено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, право поліцейських перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності узгоджується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, підставою для застосування до позивача адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є факт ненадання водієм на вимогу поліцейського чинного поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки не спростовують обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи і не можуть бути підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17 та від 10 вересня 2019 року у справі №537/2324/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, колегія суддів виходить з наступного.

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи встановлено, що разом з апеляційною скаргою відповідач долучив компакт-диск з відеозаписами з нагрудного відеореєстратора, зазначеного в постанові серії ЕАМ №3070802 від 02.09.2020 (а.с.88).

Відповідно до ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В обґрунтування неможливості подання відеозаписів з нагрудного відеореєстратора до суду першої інстанції відповідач зазначив про те, що вказані докази направлялися до суду першої інстанції електронною поштою. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача заявляв клопотання про долучення компакт-диск з відеозаписами, однак суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання.

Згідно з протоколом судового засідання від 11.11.2020 (а.с.63-64) суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи відеозапису, на якому зафіксовано процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки вказані докази не відносяться до справи і позивач не оскаржує правомірність дій інспекторів під час розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас, без дослідження поданого відповідачем відеозапису неможливо встановити наявність або відсутність на них інформації щодо вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність дослідження долучених до апеляційної скарги відеозаписів (а.с.88).

Відповідно до вказаних вище відеозаписів ОСОБА_1 визнав відсутність у нього чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і зазначив про те, що з урахуванням положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач не має права вимагати в нього вказані документи. Крім того, позивач пояснив, що договір страхування не укладено, оскільки автомобіль перебуває на транзитних номерах.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт, що на вимогу відповідача ОСОБА_1 не надав чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності чим порушив вимоги п.2.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постанова у справі про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕАМ №3070802 від 02.09.2020 прийнята на підставі, у спосіб та у межах повноважень, що передбачені чинним законодавством України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для її скасування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 січня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.