Справа № 160/15335/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
19.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснювати ОСОБА_1 з 13.12.2019 р. виплату пенсії без обмежень її граничного розміру;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 13.12.2019 р. до моменту здійснення виплати пенсії без обмежень її граничного розміру.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 24.12.2020 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
17.12.2020 року позивачем було подано письмову відповідь на відзив на позов, в якій позивач просила визнати доводи відповідача необгрунтованими, оскільки посилання відповідача у відзиві та законодавство, яке прийнято після юридичного факту (Закон №1697-VІІ, зі змінами в абз. 4 ч. 15 ст. 86 Закону у грудні 2016 року), тобто після призначення позивачу пенсії (січень 2014 року) є незаконним та безпідставним, та є грубим порушенням у розумінні статті 1 Першого протоколу її прав на соціальний захист, гарантованих кожному Конституцією України.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 14.04.2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Жовті Води ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції станом на квітень 2014 року, виходячи із розміру 90% від чинної на той час заробітної плати на посаді працівника прокуратури Дніпропетровської області.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо оплати праці працівників прокуратури», прокуратурою Дніпропетровської області позивачу видано довідку від 18.03.2020 року №18-2019вих.20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, у зв`язку з чим позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася за захистом порушеного права до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року та ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року та 25.09.2020 року у справі №160/4897/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії частково задоволено, а саме визнано протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 22.04.2020 року № 0400-0322-8/19619 у проведені перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 18.03.2020 року № 18-219вих20 та зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 90% від середнього заробітку згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 18.03.2020 року № 18-219вих20 з 13.12.2019 року.

Дане рішення суду 10.09.2020 року набрало законної сили та було пред`явлено позивачем до виконання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За результатами виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведений перерахунок пенсії позивача з 13.12.2019 року на підставі ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», виходячи із розміру 90% заробітної плати, згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 18.03.2020 року № 18-2019вих20.

В результаті перерахунку пенсії при загальному стажі роботи 25 років 09 днів та середньомісячному заробітку 29432,60 грн. розмір пенсії позивача з 01.10.2020 року складає 29432, 60 грн. х 90% = 26489,34 грн., який було обмежено до максимального розміру пенсії 17120,00 грн.

За результатами розгляду заяви позивача від 12.10.2020 року стосовно виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено про те, що ним здійснено обмеження максимального розміру пенсії, із посиланням на те, що абз. 4 ч. 15 ст. 86 Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії , встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, тому позивачу в жовтні 2020 року було виплачено 17120,00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним перерахунком позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказана редакція абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» викладена внаслідок внесення змін згідно із Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2016 року.

При цьому, згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом ст. 21 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України, до конституційних прав віднесено право на соціальний захист та пенсійне забезпечення громадян України.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. (ч. 1 ст. 58 Конституції України).

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. (ст. 64 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 в справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2019 року у справі №3-209/2018Г2413/18, 2807/19 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

При цьому, необхідно врахувати висновки, викладені Конституційним Судом України у рішеннях від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, відповідно до яких обмеження пенсії максимальним розміром не може застосовуватись до окремих категорій працівників.

Отже, передбачені вищенаведеними нормами законів №1697-VII та №3668-VI обмеження пенсій максимальним розміром застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, в той же час як пенсія позивачу вперше призначена ще у квітні 2014 року, з чого вбачається, що дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні виплати пенсії без обмежень її граничного розміру є протиправними.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі №522/16882/17, від 12.03.2019 року у справі №522/3049/17, від 15.04.2019 року у справі №127/4270/17 та від 30.10.2019 року у справі №826/17744/17.

Частиною 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , що викладена у листі № 21480-21293/П-03/8-0400/20 від 03.11.2020 року у здійсненні виплати пенсії без обмежень її граничного розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.12.2019 року виплату пенсії без обмежень її граничного розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 13.12.2019 року до моменту здійснення виплати пенсії без обмежень її граничного розміру.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна