Справа № 120/6114/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 січня 2021 р. Справа № 120/6114/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Воронюк Віти Володимирівни,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Бешлея Ігоря Васильовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050)

про: визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що відповідачем, на підставі висновку службового розслідування за фактами наявності ознак дисциплінарного проступку вчиненого працівниками Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в частині організації забезпечення інформування та реагування на повідомлення щодо викрадення грошових коштів з банкомату у м. Гайсин, що мало місце 19.07.2020 року, а також факту неприбуття на місце події позивача, винесено наказ від 25.08.2020 року № 1179, яким на останнього накладено дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Вважаючи, що дане службове розслідування проведено неповно та упереджено, матеріалами розслідування не підтверджується скоєння дисциплінарного проступку, а рішення відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнято безпідставно та необґрунтовано, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, представник позивача просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що його пропущено з поважних та об`єктивних причин.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Даною ухвалою встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву, з поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів.

Розгляд заявленого позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду вирішено здійснювати під час проведення судового засідання.

16.11.2020 року на адресу суду від представника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення даного адміністративного позову. Представник відповідача вказує, що відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. Згідно з частиною 1 статті 19 цього Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Поняття службової дисципліни закріплено у статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, де зазначено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. За приписами статті 12 вказаного Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Аналізуючи зібрані у ході службового розслідування матеріали, дисциплінарна комісія встановила наявність складу дисциплінарного проступку в діянні позивача, який в порушення вимог пункту 5 Розділу 4 Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 року № 1560, незважаючи на посилений варіант несення служби, 12-ти годинний робочий день та шестиденний робочий тиждень о 17:00 год. 18.07.2020 року залишив робоче місце. У подальшому, позивач в порушення вимог Розділу 2 своїх посадових обов`язків не відслідковував та не цікавився оперативною обстановкою на території обслуговування, на місце скоєння тяжкого злочину із застосуванням вибухівки 19.07.2020 року не виїхав, невідкладних оперативно-розшукових заходів по його розкриттю не вжив. Окрім того, на неодноразові дзвінки не відповідав та вказівку щодо виїзду на місце події не виконав.

При цьому, у наказі Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 01.07.2020 року № 858 про переведення на посилений варіант службової діяльності органів і підрозділів Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та продовження роботи Ситуаційного центру у надзвичайному (позаплановому) режимі діяльності вказано, що з 01.07.2020 року до 31.07.2020 року особовий склад Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, структурних та територіальних (відокремлених) підрозділів переведено на посилений варіант службової діяльності. Однак, даний наказ позивачем не оскаржується та не є предметом даного спору.

З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.

24.11.2020 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій останній заперечував щодо аргументів, які викладені представником Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. Зокрема звернув увагу на те, що оскаржуване рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності не відповідає визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) критеріям законності, обґрунтованості та рівності перед законом.

На думку представника позивача, в описовій частині висновку службового розслідування безпідставно вказано, що воно проводилось за фактом наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейських в частині неналежного виконання службових обов`язків окремими працівниками Головного управління Національної поліції у Вінницькій області у ході організації забезпечення реагування на повідомлення щодо викрадення грошових коштів з банкомату у м. Гайсин, що мало місце 19.07.2020 року, а також факту неприбуття на місце події позивача. Дана інформація не відповідає дійсності, оскільки службове розслідування за фактом неприбуття на місце події ОСОБА_1 не призначалось, у наказі про призначення службового розслідування від 20.07.2020 року № 972, про факт неприбуття на місце події позивача інформація відсутня.

У свою чергу, висновок службового розслідування не містить відомостей про порушення позивачем вимог пункту 5 Розділу 4 Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.04.2020 року № 357.

Наведені у матеріалах службового розслідування висновки членів комісії щодо вчинення дисциплінарного проступку, на думку представника позивача, є безпідставними та надуманими, такими, що не підтверджуються матеріалами розслідування.

При цьому, у наказі Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 01.07.2020 року № 858 про переведення на посилений варіант службової діяльності органів і підрозділів Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та продовження роботи Ситуаційного центру у надзвичайному (позаплановому) режимі діяльності, в порушення вимог Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 року № 1560, відсутні відомості щодо запровадження у липні 2020 року таких заходів, як: тимчасова відміна вихідних днів для поліцейських та відкликання їх із відпусток; припинення здійснення відряджень або відкликання з них поліцейських; установлення для поліцейських (крім добових нарядів) несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, але не більше 12-годинного робочого дня та шестиденного робочого тижня.

Маючи гарантоване Конституцією України та Законом України "Про Національну поліцію" право на відпочинок у вихідний день (19.07.2020 рок), позивач виїхав для надання допомоги матері у розташоване в зоні відповідальності відділу поліції с. Басаличівку Гайсинського району Вінницької області. Отримавши близько 05:00 год. 19.07.2020 року від працівників сектору кримінальної поліції Гайсинського відділу поліції інформацію про скоєння резонансного злочину, позивач одразу виїхав на місце пригоди, де приблизно з 06:00 год. приймав участь в оперативно-розшукових заходах по його розкриттю, прибув у визначені начальником Гайсинського відділу поліції місце і час: 07:00 год. 19.07.2020 року в приміщення Гайсинського відділу поліції, де виконував спільно з іншими працівниками вказівки посадових осіб Гайсинського відділу поліції і Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Одночасно, представником позивача долучено до матеріалів даної справи належним чином засвідчену копію наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 02.06.2020 року № 861 про затвердження внутрішнього розпорядку та подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

27.11.2020 року на адресу суду від представника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшли заперечення на відповідь на відзив. На переконання відповідача, доводи представника позивача щодо того, що службове розслідування проведено не об`єктивно, оскільки призначалось за фактом організації належного реагування та повідомлення про вчинення злочину з використанням вибухівки, який мав місце 19.07.2020 року, а не за фактом неприбуття на місце події позивача є безпідставними, адже відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Окрім цього, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 20.07.2020 року № 972 службове розслідування призначено за фактом організації належного реагування та повідомлення про вчинення злочину з використанням вибухівки, який мав місце 19.07.2020 року, тобто дане визначення включає в себе і належне реагування на повідомлення про злочин з боку позивача, а саме неприбуття на місце скоєння тяжкого злочину із застосуванням вибухівки та не вжиття невідкладних оперативно-розшукових заходів по його розкриттю.

У той же час, позивачем не оскаржується висновок службового розслідування від 10.08.2020 року, а лише наказ яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Щодо доводів про те, що порушення, які вчинив ОСОБА_1 містять загальне формулювання, на думку відповідача, є безпідставними, оскільки зібрані у ході службового розслідування матеріали, підтвердили наявність складу дисциплінарного проступку у діях останнього, що виразилось у порушенні вимог пункту 5 Розділу 4 Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 року № 1560, а саме незважаючи на посилений варіант несення служби, 12 годинний робочий день та шестиденний робочий тиждень позивач о 17:00 год. 18.07.2020 року залишив робоче місце. Також, позивач своєю бездіяльністю порушив вимоги Розділу 2 своїх посадових обов`язків: не відслідковував та не цікавився оперативною обстановкою на території обслуговування, на місце скоєння тяжкого злочину із застосуванням вибухівки не виїхав, невідкладних оперативно-розшукових заходів по його розкриттю не вжив.

Відповідач також зазначає, що у відповідності до статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставиною, яка обтяжує відповідальність ОСОБА_1 є вчинення ним дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення у вигляді суворої догани, оголошеної наказом начальника Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 08.04.2020 року № 148. При цьому, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного суду від 20.11.2019 року у справі № 826/12649/16, відповідач зазначає, що обрання виду дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень керівника.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено та поновлено такий строк. Даною ухвалою також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні, призначеному на 12.01.2021 року, позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини наведені у заявах по суті справи, та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу відсутні.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з листопада 2015 року по теперішній час проходить службу в Національній поліції України на різних посадах, а з 17.07.2018 року - на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

13.08.2020 року позивач отримав статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_2 .

Дисциплінарною комісією, на підставі наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 20.07.2020 року № 972 проведено службове розслідування за фактом можливого порушення керівництвом Гайсинського відділу поліції вимог Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.04.2020 року № 357, в частині організації належного реагування на повідомлення про вчинення злочину з використанням вибухівки, який мав місце о 02:34 год. 19.07.2020 в м. Гайсин.

Підставою для призначення та проведення службового розслідування став рапорт старшого інспектора - чергового з особливих доручень чергової частини УОАЗОР Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 19.07.2020 року.

Зі змісту поданого рапорту встановлено, що о 02:49 год. 19.07.2020 року на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" надійшло повідомлення оператора охоронної фірми Приватне підприємство "Кордон +" про те, що у м. Гайсин о 02:34 год. цього ж дня невідомі особи здійснили крадіжку грошових коштів з банкомата Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк". Вказаний дзвінок надійшов на спецлінію "102" лише через 15 хвилин після вчинення правопорушення. Під час спілкування з оперативним черговим Гайсинського відділу поліції стало відомо, що працівники поліції виїхали на місце події ще до дзвінка оператора охоронної фірми на спецлінію "102", та про подію не доповіли

За результатами службового розслідування складено висновок від 07.08.2020 року за фактом можливої службової недбалості окремих поліцейських Гайсинського відділу поліції під час організації реагування на повідомлення щодо викрадення грошових коштів 19.07.2020 року з банкомату в м. Гайсин.

У даному висновку комісія, з посиланням на статті 11, 12, 13 та 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, запропонувала за порушення службової дисципліни, порушення вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, непрофесійне виконання службових обов`язків, в частині неналежного виконання Розділу 2 посадових обов`язків, що виразилось у не відслідковуванні та необізнаності в оперативній обстановці на території обслуговування, у не виїзді на місце скоєння тяжкого злочину із застосуванням вибухівки, у невжитті невідкладних оперативно-розшукових заходів, застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 25.08.2020 року № 1179 за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", частини 1, пункту 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, непрофесійному виконанні службових обов`язків, в частині неналежного виконання Розділу 2 посадових обов`язків, що виразилось у не відслідковуванні та необізнаності в оперативній обстановці на території обслуговування, у не виїзді на місце скоєння тяжкого злочину із застосуванням вибухівки, у невжитті невідкладних оперативно-розшукових заходів, до заступника начальника сектору кримінальної поліції Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Не погоджуючись із правомірністю винесення даного наказу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження служби в Національній поліції України унормовані, серед іншого, приписами Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VІІІ (далі за текстом Дисциплінарний статут), та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі за текстом Порядок проведення службових розслідувань).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною 1 статті 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом (частина 4 цієї статті).

За змістом частини 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Службова дисципліна, у відповідності до положень статті 1 Дисциплінарного статуту, передбачає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Як передбачено статтею 2 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського також:

знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

поважати права, честь та гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

знати та виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності, бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, виконанні наказів керівників, а також дотриманні правил внутрішнього розпорядку.

У свою чергу, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина 1 статті 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За приписами частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частина 2 цієї статті визначає, що дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з частиною 2 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частина 3, 4 вказаної статті).

Відповідно до частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту встановлено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема, надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи

За результатами службового розслідування складається висновок, у якому, зазначаються:

дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

підстава для призначення службового розслідування;

обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

пояснення поліцейського щодо обставин справи;

пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (стаття 19 Дисциплінарного статуту).

Аналогічні положення закріплені та деталізовані нормами Порядку проведення службових розслідувань.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Склад дисциплінарної комісії визначається з урахуванням вимог статті 15 Дисциплінарного статуту.

Пунктом 2 розділу VI цього Порядку встановлено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

За правилами пунктів 4 та 5 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;

обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту;

причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу VIІ Порядку проведення службових розслідувань у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту.

Із аналізу наведених норм вбачається, що висновок службового розслідування сам по собі не є юридично значимим для особи, оскільки безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи щодо якої його складено має лише рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, яке приймається виключно у випадку вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування.

У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, а також встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.

Як зазначалося судом, наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 20.07.2020 року № 972, за фактом організації належного реагування та повідомлення про вчинення злочину з використанням вибухівки, який мав місце 19.07.2020 року, призначено службове розслідування.

Цим наказом утворено персональний склад дисциплінарної комісії.

У липні 2020 року дисциплінарною комісією проведено службове розслідування за фактом можливого порушення керівництвом Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області вимог Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.04.2020 року № 357, в частині організації належного реагування на повідомлення про вчинення злочину з використанням вибухівки, який мав місце о 02:34 год. 19.07.2020 в м. Гайсин.

Виходячи з рапорту старшого інспектора - чергового з особливих доручень чергової частини УОАЗОР Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 19.07.2020 року, який став підставою для призначення та проведення службового розслідування, о 02:49 год. 19.07.2020 року на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" надійшло повідомлення оператора охоронної фірми Приватне підприємство "Кордон +" про те, що у м. Гайсин о 02:34 год. цього ж дня невідомі особи здійснили крадіжку грошових коштів з банкомата Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк". Вказаний дзвінок надійшов на спецлінію "102" лише через 15 хвилин після вчинення правопорушення. Під час спілкування з оперативним черговим Гайсинського відділу поліції стало відомо, що працівники поліції виїхали на місце події ще до дзвінка оператора охоронної фірми на спецлінію "102", та про подію не доповіли.

Тобто, на переконання суду, підстава для призначення службового розслідування включає в себе і належне реагування на повідомлення про злочин з боку позивача, а саме встановлення факту неприбуття на місце скоєння тяжкого злочину із застосуванням вибухівки та не вжиття невідкладних оперативно-розшукових заходів по його розкриттю.

Судом не встановлено обставин, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 20.07.2020 року № 972 прийнятий поза межами повноважень, не на підставі чи не у спосіб, визначений чинним законодавством. На момент розгляду справи наказ вищестоящим керівництвом не скасований та не змінений, отже є чинним та підлягає (підлягав) виконанню.

Таким чином, доводи представника позивача про те, що службове розслідування за фактом неприбуття на місце події ОСОБА_1 не призначалося є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

При цьому, правомочність визначеного складу дисциплінарної комісії (відповідність складу комісії вимогам пункту статті 15 Дисциплінарного статуту) позивачем не оскаржується, а тому, виходячи з предмета та вказаних представником позивача підстав позову, суд надає оцінку лише оскаржуваному наказу від 25.08.2020 року № 1179 по суті.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає на виконання приписів закону відповідне рішення та вчиняє дії.

З метою встановлення обставин можливого скоєння позивачем дисциплінарного проступку, судом досліджено матеріали службового розслідування та встановлено наступне.

19.07.2020 року о 02:33 год. по вул. 1 Травня, м. Гайсин невідомі особи здійснили крадіжку грошових коштів з банкомату Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", шляхом його підриву.

Службовим розслідуванням встановлено, що позивач, який тимчасово виконує обов`язки начальника сектору кримінальної поліції Гайсинського відділу поліції, в порушення вимог пункту 5 розділу ІV Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 року № 1560, незважаючи на посилений варіант несення служби, 12-ти годинний робочий день та шестиденний робочий тиждень о 17:00 год. 18.07.2020 року залишив робоче місце. У подальшому, позивач в порушення вимог Розділу 2 своїх посадових обов`язків не відслідковував та не цікавився оперативною обстановкою на території обслуговування, на місце скоєння злочину із застосуванням вибухівки 19.07.2020 року не виїхав, невідкладних оперативно-розшукових заходів по його розкриттю не вжив.

Окрім того, на неодноразові дзвінки не відповідав та вказівку щодо виїзду на місце події не виконав.

Непрофесійне виконання позивачем службових обов`язків, на думку дисциплінарної комісії, призвело до порушення ним вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" та частини 1, пункту 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту.

Аналізуючи зазначені обставини, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з пунктами 1 та 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Однак, висновок службового розслідування відомостей щодо порушення позивачем вимог Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.04.2020 року № 357, не містить.

Як у висновку службового розслідування, так і в оскаржуваному наказі від 25.08.2020 року № 1179 міститься лише загальне формулювання про порушення позивачем вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" та частини 1, пункту 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту.

Щодо порушення позивачем пункту 5 розділу ІV Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант несення служби, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 року № 1560, необхідно звернути увагу на наступне.

Судом досліджено копію наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 01.07.2020 року № 858, яким особовий склад Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, структурних та територіальних (відокремлених) органів та підрозділів Головного управління з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року переведено на посилений варіант службової діяльності відповідно до вимог цієї Інструкції.

Встановлено, що у наказі відсутні відомості щодо запровадження начальником Головного управління Національної поліції у Вінницькій області заходів, визначених пунктом 5 розділу ІV Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант несення служби, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 року № 1560, зокрема:

тимчасової відміни вихідних днів для поліцейських та відкликання їх із відпусток;

припинення здійснення відряджень або відкликання з них поліцейських;

установлення для поліцейських (крім добових нарядів) несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, але не більше 12-годинного робочого дня та шестиденного робочого тижня.

У той же час, у разі запровадження таких заходів, згідно з вимогами підпункту 5 пункту 2 розділу III, пункту 7 Розділу IV Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант несення служби, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 року № 1560, про їх запровадження повинно бути зазначено в наказі про переведення на посилений режим несення служби.

Разом із тим, зміст наказу стосується посилення проведення протиепідемічних заходів та не покладає жодних додаткових обов`язків на весь особовий склад Гайсинського відділу поліції.

Окрім того, суд звертає увагуна те, що відповідно до пункту 13, 14 розділу V Порядку проведення службових розслідувань поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією опитано старшого інспектора-чергового СРПП № 4 Гайсинського відділу поліції капітана поліції ОСОБА_2 , який зазначив, що приблизно о 02:40 год. 19.07.2020 року на мобільний телефон чергової частини відділу поліції зателефонував ОСОБА_3 , оператор охоронної фірми Приватне підприємство "Кордон +" та повідомив про те, що невідомі особи підірвали банкомат, який розташований у приміщенні магазину "Зелений світ" по АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_2 одразу доповів про дану подію керівництву Гайсинського відділу поліції, а також направив на місце події СОГ, дві ГРПП Гайсинського відділу поліції та наряд поліції охорони. Після доповіді начальнику Гайсинського відділу поліції полковнику поліції ОСОБА_4 , останній дав вказівку сповістити про дану подію усіх старших служб та зібрати особовий склад відділу поліції по тривозі.

Також, ОСОБА_2 у своєму поясненні зазначив, що під час оповіщення особового складу він два рази намагався повідомити про дану подію позивача, однак останній на телефонні дзвінки, які були здійснені о 02:50 год. та о 03:44 год. 19.07.2020 року, не відповідав.

Під час проведення службового розслідування був опитаний начальник Гайсинського відділу поліції полковник поліції ОСОБА_4 , який повідомив, що тієї ночі він перебував вдома за місцем дислокації підрозділу. Приблизно о 03:00 год. до нього зателефонував старший інспектор-черговий Гайсинського відділу поліції ОСОБА_2 та повідомив, що невідомі особи по вул. 1-го Травня, м. Гайсин підірвали банкомат. Отримавши вказану інформацію, ОСОБА_4 одразу зібрався та поїхав на місце пригоди. Водночас, ним була надана вказівка черговому сповістити про дану подію усіх старших служб та зібрати особовий склад відділу поліції по тривозі. З місця події ОСОБА_4 доповів начальнику Головного управління Національної поліції у Вінницькій області полковнику поліції ОСОБА_5 . У подальшому начальник Гайсинського відділу поліції почав здійснювати координацію дій особового складу, з метою забезпечення охорони місця події, встановлення свідків та осіб, що можуть бути причетними до вказаного злочину.

Через деякий час на місце вчинення злочину також прибув заступник начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - начальник кримінальної поліції підполковник поліції ОСОБА_6 та начальник управління карного розшуку полковник поліції ОСОБА_7 . На запитання чому на злочин не виїхав начальник сектору кримінальної поліції Гайсинського відділу поліції ОСОБА_4 відповів, що вказана посада є вакантною, а заступник начальника сектору кримінальної поліції Гайсинського відділу поліції ОСОБА_1 на його телефонні дзвінки та дзвінки чергового не відповідає та місце знаходження його не відоме. При цьому зазначив, що на даний час на території області триває посилений варіант несення служби та позивач мав би перебувати на зв`язку, вихідних днів останньому він не давав.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд звертає увагу на те, що у матеріалах службового розслідування відсутні будь-які докази на підтвердження зазначених пояснень щодо здійснення дзвінків позивачу, які залишились без реагування.

Як установлено членами дисциплінарної комісії заступник начальника сектору кримінальної поліції Гайсинського відділу поліції майор поліції ОСОБА_1 , прибув на місце скоєння тяжкого злочину лише о 06:00 год. 19.07.2020 року.

При цьому, з пояснень позивача вбачається, що 18.07.2020 року близько 17:00 год. він поїхав додому в с. Басаличівку Гайсинського району Вінницької області, де перебував до 05:00 год. 19.07.2020 року. Приблизно о 05:00 год. 19.07.2020 року він дізнався від працівників сектору кримінальної поліції Гайсинського відділу поліції про те, що в м. Гайсин невідомі особи здійснили крадіжку грошових коштів з банкомату. Після чого останній о 05:40 год. прибув до Гайсинського відділу поліції, де дізнався детальну інформацію про подію, яка сталася та про збір керівництвом особового складу у актовій залі відділу поліції о 07:00 год. 19.07.2020 року. ОСОБА_1 прибув на місце події о 06:00 год. 19.07.2020 року, де перебував до 07:00 год. 19.07.2020 року.

Отже, факт перебування на місці події ОСОБА_1 о 06:00 год. 19.07.2020 року підтверджується його власним поясненням та не заперечується відповідачем. Незважаючи на наявність пояснень позивача, членами комісії зроблено висновок, що останній на місце скоєння тяжкого злочину не виїхав, невідкладних оперативно-розшукових заходів по його розкриттю не вжив, на телефонні дзвінки начальника Гайсинського відділу поліції не відповідав та вказівку щодо виїзду на місце події не виконав.

Згідно з частиною 2 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

На переконання суду, пояснення поліцейського є однією з важливих форм гарантій, наданих службовій особі для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Проте, у ході проведення розслідування, дані обставини проігноровано та не враховано, про що свідчить зміст описової та резолютивної частини висновку службового розслідування від 07.08.2020 року. Обґрунтованих підсумків за результатами аналізу та оцінки пояснень позивача, висновки службового розслідування не містять.

Жодних дій на встановлення та підтвердження причин відсутності зв`язку із позивачем членами комісії не вживалось.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що 19.07.2020 року ОСОБА_1 до несення служби не залучався, у добовий наряд не заступав, відповідальним по Гайсинському відділу поліції та до складу слідчо-оперативних гру, нарядів для підсилення не призначався, табельну вогнепальну зброю та спецзасоби не отримував.

Так, службовий час і час відпочинку поліцейських визначені статтею 91 Закону України "Про Національну поліцію".

Особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських:

1) службу у святкові та вихідні дні;

2) службу позмінно;

3) службу з нерівномірним графіком;

4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Відповідно до діючого на даний час наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 02.06.2020 року № 861 про затвердження внутрішнього розпорядку, копія якого наявна у матеріалах даної справи, тривалість робочого дня становить 8 год. при роботі у звичайних умовах праці з 09:00 год. до 18:00 год.; тривалість обідньої перерви з 13:00 год. до 13:45 год.; закінчення робочого дня у п`ятницю о 16:45 год.; вихідні дні - субота та неділя.

В обсязі встановлених обставин, суд критично оцінює висновки службового розслідування у цій частині.

Також, висновки дисциплінарної комісії про те, що позивач у липні 2020 року тимчасово виконував обов`язки начальника сектору кримінальної поліції Гайсинського відділу поліції на переконання суду є безпідставними, оскільки у матеріалах службового розслідування накази про допуск позивача до тимчасового виконання обов`язків вказаної посади або посилання на такі накази, в порушення вимог пункту 4 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань, відсутні.

Жодних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано.

Отже, виходячи з фактичних обставин справи, суд вважає, що до позивача не може бути застосоване дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, оскільки сукупність зібраних даних (відповідно до матеріалів службового розслідування) поза розумним сумнівом не доводить вини позивача та не може бути визнана судом достатньою для прийняття рішення про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статтей 73, 75 КАС України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У свою чергу, відповідачем не доведено належними доказами, що позивач своїми діями чи бездіяльністю порушив службову дисципліну, не виконав чи неналежно виконав свої обов`язки, або порушив обмеження та заборони, визначені законодавством для поліцейських.

На переконання суду, застосування до позивача дисциплінарного стягнення, вина якого не доведена належними та допустимими доказами, не може вважатись результатом ефективного службового розслідування.

Частиною 2 статті 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988 року у справі "Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії", принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб`єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб. Зокрема, у рішенні від 10.02.1995 року у справі "Аллене де Рібемон проти Франції", де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Отже, порушення статті 6 пункту 2 мало місце. Таким чином, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою. Він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином "доведення вини відповідно до закону", та перебираючи на себе функцію суду.

Викладене свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, оскільки таке застосовано за відсутності належних і достовірних доказів, а тому, суд дійшов висновку про протиправність наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 25.08.2020 року № 1179 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності наказу від 25.08.2020 року № 1179 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктом 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Окрім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У силу положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 25.08.2020 року № 1179 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області" в частині накладення на майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050).

Повний текст рішення складено: 22.01.2021 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна