Справа № 640/435/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/435/20 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Закревська І.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві № від 01.10.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно з платіжними дорученнями № 8 та № 9 від 12.08.2019 сплачено податок у розмірі 5940,99 грн., відтак податковий обов`язок виконано належним чином та у встановлені законом строки, що цілком відповідає ст. 38 ПК України. Окрім того у рядку 11 декларації позивач визначив суму єдиного податку в розмірі 5940,99 грн., що становить 5% від обсягу оподатковуваного доходу (118819,90 грн.), при цьому, не задекларовано жодних інших оподатковуваних доходів. А також оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято через півтора місяця після сплати податку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2020 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві № від 01.10.2019.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позивач сплатив суму податкового зобов`язання з єдиного податку до бюджету. Проте,незазначення позивачем в рядку 14 декларації суми податкового зобов`язання, яка повністю відповідає сумі, зазначеній в графі 11, не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення приписів ст. 293 податкового кодексу України.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин справи.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, викладеним у відзиві на позов, що міститься в матеріалах справи, а саме: до заниження ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з єдиного податку призвело зазначення в рядку 14 декларації показника 0,00 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.08.2019 до контролюючого органу ОСОБА_1 подано податкову декларацію з єдиного податку за звітний податковий період (1 півріччя 2019 року), в якій в рядку 11 визначено податкове зобов`язання з єдиного податку в сумі 5940,99 грн.

09.09.2019 Головним управлінням Державної податкової служби України у м. Києві проведено камеральну перевірку вищезазначеної податкової декларації, за результатами якої складено акт перевірки №66/26-15-33-15-11/ НОМЕР_1 , згідно висновків якого позивачем не визначено податкове зобов`язання в поданій 06.08.2019 до контролюючого органу податковій декларації з єдиного податку.

На підставі названого акта перевірки прийнято податкове-повідомлення рішення № від 01.10.2019, яким на підставі пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 53 Податкового кодексу України за порушення п. 293.3 ст. 293 Податкового кодексу України, визначено податкове зобов`язання з єдиного податку в сумі 5940,99 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1485,25 грн. відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

За результатами оскарження прийнятого податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням Державної податкової служби України № 12823/6/99-00-08-05-04 від 12 грудня 2019 року його залишено без змін.

Судом першої інстанції також встановлено, що в декларації з єдиного податку за звітний податковий період (1-ше півріччя 2019 року) ОСОБА_1 в рядку 11 декларації «сума податку за ставкою 5%» визначено податкове зобов`язання з єдиного податку в сумі 5940,99 грн. При цьому, у рядку 15 акта перевірки контролюючий орган підтвердив, що ОСОБА_1 є платником єдиного податку за ставкою 5%.

Разом з тим, рядок 14 декларації «сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду» залишено позивачем не заповненим.

Втім на сторінці 2 акта, у таблиці «Розрахунок єдиного податку» у рядках 21, 23, 25, відповідачем зазначено показники у графах «За даними платника податків» та «За даними камеральної перевірки», які є такими, що співпадають:

- рядок 21 «Обсяг доходу за звітний (податковий) період, що оподатковується за ставкою 5%» - дорівнює 118819,90 грн. (і за показниками платника податків, і за показниками відповідача);

- рядок 23 «Сума податкового зобов`язання щодо сплати єдиного податку, нарахованого платником податку третьої групи за ставкою» - дорівнює 5940,99 грн. (і за показниками платника податків, і за показниками відповідача);

- рядок 25 (деталізує рядок 23 залежно від обраної платником ставки єдиного податку (3% чи 5%) «-5 відс.» дорівнює 5940,99 грн. (і за показниками платника податків, і за показниками відповідача).

Однак, позивачем задекларовано суму, що підлягає сплаті до бюджету в рядку 11 декларації. Рядок 14 декларації не містить задекларованого показника.

ОСОБА_1 сплачено суму єдиного податку за 2 квартал 2019 року згідно платіжних доручень від 12.08.2019: №8 в сумі 5940, 90 грн. та №9 в сумі 1,00 грн.

Зважаючи на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що обраховане та сплачене ОСОБА_1 податкове зобов`язання у сумі 5940,99 грн. повністю відповідає сумі, що була б обчислена з розміру ставки 5% (єдиний податок для платників 3-ої групи) від оподатковуваного обсягу доходу в сумі 118819,90 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пунктів 296.3, 296.7 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Згідно з пунктами 293.1, 293.3 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників третьої групи встановлюються у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті. Уточнююча податкова декларація подається у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Згідно ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

В свою чергу, слід окремо звернути увагу на те, що згідно положень Наказу Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 578 «Про затвердження форм податкових декларацій платника єдиного податку», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07 липня 2015 року за № 799/27244, алгоритм формування показників розділів IV та V декларації з єдиного податку побудований на методі наростаючого підсумку з початку року, в тому числі для формування рядків 12 та 14 розділу V декларації.

За таких обставин при формуванні рядків 12 та 14 розділу V декларації у першому звітному (податковому) періоді року не здійснюється врахування показника попереднього звітного періоду, відтак метод наростаючого підсумку не є застосовним для цього періоду. Фактично метод наростаючого підсумку у названих рядках є застосовним з другого звітного (податкового) періоду, який буде наступним після першого.

Зважаючи на вищенаведене у сукупності та беручи до уваги сплату ОСОБА_1 податкового зобов`язання у сумі 5940,99 грн. від задекларованого в декларації за 1 півріччя 2019 року оподатковуваного обсягу доходу в сумі 118819,90 грн., колегія суддів приходить до висновку, що не зазначення показника в рядку 14 декларації «сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду», по-перше, не призвело до несплати необхідної суми єдиного податку у визначений законодавством строк, що свідчить про безпідставність висновку податкового органу про заниження позивачем податкового зобов`язання. По-друге, не спричинило настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому. По-третє, не може кваліфікуватися правопорушенням п. 293.3 ст. 293 Податкового кодексу України, як наслідок слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Подібну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 810/3772/16.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що спірним податковим повідомленням-рішенням контролюючий органи застосував штрафні санкції на підставі п. 123.1. ст. 123 Податкового кодексу України, яким передбачено накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання. Втім фактично визначив розмір штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Ураховуючи викладене, спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що призвело до безпідставного визначення податкового зобов`язання та застосування до позивача фінансових санкцій.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду і податковий орган, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Постанову складено 21.01.2021.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:О.В. Карпушова
Л.В. Губська
О.В. Епель