Справа № 420/7243/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/7243/20

Головуючий в І інстанції: Токмілова Л.М.

Дата та місце ухвалення рішення: 05.10.2020 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.10.2019 року № 15-6619/13-19-СГ про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, що розташована на території Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (згідно графічного додатку);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, що розташована на території Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (згідно графічного додатку);

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.10.2019 року № 15-6618/13-19-СГ про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, що розташована на території Мар`янівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (згідно графічного додатку);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, що розташована на території Мар`янівської сільської ради, Овідіопольського району Одеської області (згідно графічного додатку).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12.09.2019 року та 17.09.2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га кожна за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області та на території Мар`янівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

До вказаних клопотань позивачем додано: копії паспорта громадянина України; копії ідентифікаційного коду; графічні матеріали; копії посвідчення учасника бойових дій; копії довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету і територіальної цілісності.

25.10.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області за № 15-6618/13-19-СГ прийнято наказ про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Мар`янівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва, з підстав відсутності погодження Мар`янівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Також, 25.10.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області за № 15-6619/13-19-СГ прийнято наказ про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва, з підстав відсутності погодження Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.10.2019 року № 15-6618/13-19-СГ про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території Мар`янівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва, та наказ від 25.10.2019 року № 15-6619/13-19-СГ про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва, прийняті відповідачем правомірно, оскільки саме сільська рада відповідного району вирішує питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Так, за правилами ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В свою чергу, відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно вимог п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року № 308, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (далі Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Одеської області.

За правилами п. 8 цього ж Положення Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

З наведеного вбачається, що саме до повноважень Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відноситься вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Так, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Проте, така відмова повинна бути вмотивована, оформлена належним чином та прийнята виключно з таких підстав: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в даному випадку звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області саме із клопотаннями в порядку ст. 118 Земельного кодексу України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність, як учаснику АТО, для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га кожна за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області та на території Мар`янівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Водночас, за результатами розгляду таких клопотань відповідачем прийняті накази від 25.10.2019 року №№ 15-6618/13-19-СГ, 15-6619/13-19-СГ про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Проте, у вказаних наказах відповідача не зазначено жодних підстав, що визначені ст. 118 Земельного кодексу України, для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Так, в оскаржуваних наказах відповідач, з посиланням на доручення Віце-Прем`єр - Міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14, в якості підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок вказав на відсутність погодження Мар`янівської сільської ради та Новоградківської сільської ради щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на те, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області зверталось до Мар`янівської сільської ради та Новоградківської сільської ради із запитами щодо погодження (не погодження) надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення позивачу вказаних земельних ділянок, проте, інформація щодо позиції сільських рад у відповідача відсутня.

Проте, як вже зазначалось колегією суддів, саме до повноважень Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відноситься вирішення питання щодо передачі зацікавленим громадянам земельних ділянок для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що відповідачем повинно здійснюватись із дотриманням вимог Земельного кодексу України.

Таким чином, сам факт направлення відповідачем на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі згоди на розроблення документації із землеустрою не може бути підставою для надання відповідачем відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, без визначення останнім підстав, що передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, для надання такої відмови.

Колегія суддів наголошує, що положення ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України надають саме відповідачу повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності та зобов`язують вмотивувати відмову у наданні такого дозволу, а також визначають підстави, з яких така відмова, може бути прийнята.

Однак, такі вимоги Земельного кодексу України відповідачем не дотримано.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 24 грудня 2019 року у справі № 823/59/17, від 03 липня 2019 року у справі № 823/1103/16, від 04 вересня 2020 року у справі № 815/3574/16.

Так, у вказаних судових рішеннях Верховним Судом чітко визначено, що Головне управління Держгеокадастру в області є спеціально уповноваженим органом на розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та відповідно наділений повноваженнями на прийняття самостійного рішення з питань, віднесених до його компетенції. Наявність у відповідача цих повноважень виключає необхідність участі у спірних правовідносинах органу місцевого самоврядування.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в заявленому позові в обґрунтування його вимог позивач, зокрема, послався на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 823/1103/16, проте, вирішуючи справу, суд першої інстанції, в порушенні наведених вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування вимог, зокрема, ст. 118 Земельного кодексу України, при цьому, за відсутності будь-якого обґрунтування підстав не врахування при розгляді даної справи наведеної правової позиції касаційного суду.

В свою чергу, постанови Верховного Суду України та Верховного Суду від 13 грудня 2016 року у справі № 815/5987/14, від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17 та від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а не містять висновків, на які посилається суд першої інстанції. Також, колегія суддів зазначає, що правовідносини у наведених справах склалися за інших фактичних обставин, в тому числі, відповідачами у вказаних справах є районна державна адміністрація та відповідні сільські ради, а не Головне управління Держгеокадастру в області, як у даній справі, а підстави відмови у наданні не є тотожними даній справі, а тому, такі рішення касаційного суду не можуть бути враховані при розгляді даної справи.

Також, вирішуючи справу та доходячи висновку про правомірність оскаржуваних наказів щодо відмови позивачу у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою за відсутності погодження відповідних місцевих рад, суд першої інстанції не визначив жодну норму чинного законодавства, якою передбачено в якості підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутність погодження сільської ради.

Що стосується посилань відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що ЗКУ передбачено однократне безоплатне отримання земельних ділянок у власність у межах визначених норм, а надання двох дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення садівництва є порушенням законодавства, колегія суддів зазначає, що вказані доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки такі доводи відповідача не були підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому, не можуть бути оцінені судом під час розгляду справи щодо оскарження прийнятої відмови за інших підстав.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані накази про відмову у наданні позивачу дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, прийняті з порушенням установлених правил та процедури, а тому, є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га кожна для ведення садівництва, що розташовані на території Мар`янівської сільської ради, та Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, колегія суддів зазначає наступне.

У постанові від 05.09.2018 року у справі № 826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 2340/2921/18 та від 17.10.2019 року у справі № 813/1950/16.

Водночас, у цій справі сукупність цих підстав не була підтверджена належним чином, навпаки, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних наказів взагалі не вирішено питання щодо наявності чи відсутності підстав для надання позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок за клопотаннями від 12.09.2019 року та 17.09.2019 року, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання позивача від 12.09.2019 року та 17.09.2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким надати позивачу дозвіл на розробку документації щодо відведення земельних ділянок відсутні.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.10.2019 року № 15-6618/13-19-СГ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Мар`янівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.10.2019 року № 15-6619/13-19-СГ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 12.09.2019 року та від 17.09.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га кожна за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області та на території Мар`янівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 21.01.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька