Справа № 640/1227/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1227/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засідані апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області (далі - відповідач або ГУ ДФС в Київській області), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2018 року № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07 травня 2018 року №Ф-18848-17.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати грошових зобов`язань у зв`язку з тим, що своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена в разі здійснення документальної перевірки; розрахунок штрафних санкцій проводився на підставі податкового повідомлення-рішення, яке оскаржувалося у судовому порядку станом на момент проведення камеральної перевірки; позивач вважає протиправною оскаржувану вимогу у зв`язку із її невідповідністю вимогам законодавства; оскаржувана вимога містить суперечливі дані, які не співпадають з висновками акта перевірки від 16 лютого 2018 року №158/10-36-13-09/ НОМЕР_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2020 року даний адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 22 січня 2016 року №, зокрема, у справі відсутня копія такого податкового повідомлення-рішення, докази його узгодження, у тому числі надіслання та отримання позивачем, що унеможливлює встановити граничний строк сплати грошового зобов`язання та факт порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Крім того, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що позивачем порушенні граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, посилаючись на те, що таке порушення було встановлено в ході здійснення податкової перевірки.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він наполягає на законності оскаржуваного рішення та просить залишити його в силі. Доводи відзиву аналогічні доводам позовної заяви.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02 березня 2018 року № за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на підставі статей 122/126 Податкового кодексу України за затримку на 321, 321, 321, 313, 301 календарних дні сплати/за несплату (неперерахування) фізичною особою грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку у сумі 54 991,70 грн. ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 10 997,34 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення винесене на підставі акта від 02 березня 2018 року №000649/10-36-53-02/ НОМЕР_1 камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, а саме: за затримку сплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 22 січня 2016 року № на 321 календарний день (граничний термін сплати - 24 вересня 2016 року, фактично сплачено 10 серпня 2017 року), на 313 календарних дні (граничний термін сплати - 24 вересня 2016 року, фактично сплачено 02 серпня 2017 року) та на 301 календарний день (граничний термін сплати - 24 вересня 2016 року, фактично сплачено 21 липня 2017 року).

Відповідно до вимоги ГУ ДФС про сплату боргу (недоїмки) від 07 травня 2018 року №Ф-18848-17 станом на 30 квітня 2018 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені (необхідне підкреслити) ОСОБА_1 становить 441 390,74 грн.; відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, акта документальної перевірки ГУ ДФС вимагає сплатити (недоїмку, штрафи, пеню) в сумі 441 390,74 грн., з яких недоїмка становить 379 610,51 грн., штраф - 61 780,23 грн.

Не погоджуючись з прийнятими оскаржуваними податковим повідомленням - рішенням та вимогою про сплату боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі.

Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.36.5 статті 36 Кодексу відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, у випадках, встановлених п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 ПК України.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У п.п. 56.1, 56.18 статті 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В той же час, згідно п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що обов`язок зі сплати податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні, виникає у платника з моменту набуття таким зобов`язанням статусу узгодженого. Водночас, при оскарженні платником у судовому порядку податкового повідомлення-рішення, визначене ним зобов`язання вважається неузгодженим до набрання законної сили відповідним судовим рішенням. У разі скасування в судовому порядку такого податкового повідомлення-рішення воно вважається відкликаним у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Як було зазначено вище, відповідачем встановлено, що ОСОБА_1 порушив терміни сплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 22 січня 2016 року № на 321 календарний день (граничний термін сплати - 24 вересня 2016 року, фактично сплачено 10 серпня 2017 року), на 313 календарних дні (граничний термін сплати - 24 вересня 2016 року, фактично сплачено 02 серпня 2017 року) та на 301 календарний день (граничний термін сплати - 24 вересня 2016 року, фактично сплачено 21 липня 2017 року).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

20 квітня 2016 року Окружним адміністративним судом міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі №826/6329/16 за позовам ОСОБА_1 до Вишгородської ОДНІ ҐУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 22 січня 2016 року, № від 22 січня 2016 року, вимоги про сплату боргу №Ф- від 25 січня 2016 року та рішення № від 25 січня 2016 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Разом з тим, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 листопада 21126 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2016 року ти ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року

Отже, оскільки позивачем податкове повідомлення-рішення віл 22 січня 2016 РОКУ № оскаржено до суду, то визначене ним грошове зобов`язання наразі не є узгодженим та стане таким лише після набрання законної сили судовим рішенням, а тому відповідачем протиправно нараховані позивачу штрафні санкції за відсутності факту узгодження суми грошового зобов`язання.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції правомірно встановив протиправність та скасував податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2018 року №.

Щодо вимоги №Ф-18848-17 від 7 травня 2018 року.

За визначенням статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.1 ч.2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п.1 ч.1 статті 7 статті цього Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Єдиний внесок нараховується на суми незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати (п.5 ч.1 статті 7 Закону).

Частиною 4 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За нормами ч.1 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» контролюючий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як зазначено у ч.2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.3 статті 9).

Згідно пунктів 3, 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, з наведеного вбачається, що контролюючий орган у разі виявлення на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, який слідує за останнім місяцем коли було сплачено єдиний внесок, виносить вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка може бути винесена протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки.

При цьому, як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, вимога формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Проте, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав жодних документів, які б підтверджували суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується єдиний внесок. Крім того, в оскаржуваній вимозі не зазначено обставин щодо наявності акта перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску та не відображено обставин з приводу проведення такої перевірки ГУ ДФС. Тобто наразі суду невідомо, як саме сформувалась сума, що пред`явлена позивачу до сплати, відповідачем жодних пояснень з даного приводу в апеляційній скарзі не надано, хоча суд першої інстанції звертав увагу фіскального органу на те, що сума не є підтвердженою.

Разом з тим, підставою для відповідальності є саме несплата чи несвоєчасна сплата єдиного соціального внеску, а не відображення облікових даних в інформаційних системах фіскального органу, походження яких відповідач пояснити не зміг.

Таким чином, вимога ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 07 травня 2018 року №Ф-18848-17 є протиправною та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 19 січня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев