Справа № 500/1582/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1582/20 пров. № А/857/12881/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року ( суддя Осташ А.В., ухвалене в м. Тернополі о 16:20, повний текст складено 27.08.2020) у справі № 500/1582/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та просив: визнати дії, бездіяльність Головнеого управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправною; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу період навчання в вищому навчальному закладі згідно з записом №7 трудової книжки громадянина ОСОБА_1 , тобто з 01 вересня 1977 року по 30 вересня 1982 року включно; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсійного забезпечення з врахуванням повного трудового стажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він з травня 2019 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вказує, що неодноразово звертався до відповідача із скаргами щодо неповного врахування до загального стажу роботи періоду навчання у вищому навчальному закладі згідно запису №7 в трудовій книжці та просив дорахувати до робочого стажу ще три місяці перебування у вищому навчальному закладі та зробити відповідний перерахунок призначеної пенсії. Разом з тим, пенсійний орган роз`яснював у листах-відповідях про те, що ОСОБА_1 зараховано період навчання з 01.09.1977 по 11.06.1982 згідно копії диплома про навчання та зазначає, що зарахування до страхового стажу період перебування на військових зборах законодавством не передбачено. Відтак, вважає бездіяльність відповідача щодо відмови в зарахуванні до загального стажу вказаних періодів протиправною, просить позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи періоду навчання у вищому навчальному закладі, а саме: періоду навчання у "Львівському ордена Леніна політехнічному інституті ім.Ленінського комсомолу" з 1 липня 1982 року по 30 вересня 1982 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період навчання у вищому навчальному закладі, а саме: періоду навчання у "Львівському ордена Леніна політехнічному інституті ім.Ленінського комсомолу" з 1 липня 1982 року по 30 вересня 1982 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги, зводяться до того, що відповідно до пункту 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637:Для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ. Відтак вказує, що так як позивачем не надано довідок про період проходження військової служби за період з 01.07.1982 по 30.09.1982 р., тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування даного періоду до трудового стажу є правомірними.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає такі необґрунтованими та просить оскаржуване судове рішення залишити без змін.

В судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт будучи повідомленим про час та місце розгляду справи явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з травня 2019 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В подальшому, ОСОБА_1 неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з скаргами з приводу неповного врахування до загального стажу роботи періоду навчання у вищому навчальному закладі згідно запису №7 в трудовій книжці та просив дорахувати до робочого стажу ще три місяці перебування у вищому навчальному закладі та зробити відповідний перерахунок призначеної пенсії.

Проте, пенсійний орган роз`яснював у листах-відповідях про те, що ОСОБА_1 зараховано період навчання з 01.09.1977 по 11.06.1982 згідно копії диплома про навчання. Проте зазначає, що зарахування до страхового стажу періоду перебування на військових зборах законодавством не передбачено.

Не погодившись з такими діями пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що відмовляючи позивачу в перерахунку його пенсії, з урахуванням періоду проходження навчальних зборів з військової підготовки з 01.07.1982 по 30.09.1982, відповідач діяв всупереч нормам чинного законодавства. Колегія суддів з приводу такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) Про пенсійне забезпечення та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування чоловіки набувають право на пенсію за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 25 років з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, передбачено, що страховий стаж- період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24). Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункти 17, 18 Порядку №637).

Зважаючи на наведені норми законодавства, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту 8 зазначеного вище Порядку №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до частини 1, 4 статті 11 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова підготовка громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу проводиться у вищих військових навчальних закладах та у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. Військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України.

Як передбачено пунктами 13, 15, 17, 19 Порядку проведення військової підготовки студентів вищих навчальних закладів за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року №48 військова підготовка здійснюється у формі навчальних занять, самостійної роботи студентів, практичної підготовки, навчального збору, контрольних заходів. Громадяни, які мають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли теоретичний і практичний курс навчання з військової підготовки у відповідному військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі та комплексні практичні заняття з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки, залучаються до проходження навчального збору, передбаченого програмою військової підготовки. Навчальний збір організовується після закінчення навчання у військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі у поточному році або за рахунок часу, відведеного на канікулярну відпустку здобувачів вищої освіти. Під час навчального збору на громадян поширюються права та обов`язки, встановлені актами законодавства для військовозобов`язаних, призваних на збори. Навчальний збір проводиться у військових частинах (на кораблях) або у вищих військових навчальних закладах (військових інститутах), які мають відповідну матеріально-технічну базу для проведення практичного навчання. Порядок призову і направлення студентів та інших осіб на навчальний збір, проходження перед початком навчального збору медичного огляду визначається Міноборони разом з Генеральним штабом Збройних Сил. Згідно з пунктом 19 Порядку №48 навчальний збір завершується складенням студентами та іншими особами екзамену.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції про організацію військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу яка затверджена спільним наказом Міністерства оборони України та Міністерством освіти і науки України від 14.12.2015 №719/1289, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1678/28123, військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу (далі - військова підготовка) на добровільних засадах проходять громадяни, які мають або здобувають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями. Військова підготовка проводиться у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів (далі - ВНП) або у вищих військових навчальних закладах (далі - ВВНЗ).

Як передбачено, пунктом 1 Розділу ІІІ вказаної вище Інструкції №719/1289 військова підготовка громадян організовується і проводиться згідно з вимогами Закону України "Про вищу освіту", Порядку проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року №48(зі змінами), та цієї Інструкції. Військова підготовка включається до освітніх (освітньо-професійних чи освітньо-наукових) програм підготовки та навчальних планів вищого навчального закладу, здобувачі вищої освіти якого проходять військову підготовку як окрему навчальну дисципліну, і складається з теоретичного і практичного курсів військової підготовки у військовому навчальному підрозділі або у вищому військовому навчальному закладі, комплексних практичних занять з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки на базі військових частин або навчальних центрів вищих військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів) та навчального збору.

Пунктами 1-4, 11 Розділу ІV Інструкції №719/1289 передбачено, що громадяни, які мають або здобувають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра та пройшли теоретичний і практичний курси навчання з військової підготовки у відповідному ВНП або ВВНЗ, залучаються до проходження передбаченого програмою військової підготовки навчального збору. Навчальний збір проводиться у військових частинах (на кораблях) або у ВВНЗ (військових інститутах), які мають відповідну польову навчально-матеріальну базу для проведення практичного навчання. Проведення навчального збору є завершальним етапом військової підготовки громадян. На навчальному зборі вдосконалюються командирські та методичні навички громадян, отримані ними під час засвоєння програми військової підготовки у ВНП (ВВНЗ), виконуються вправи зі стрільб, водіння військової (бойової) техніки та вирішуються інші практичні завдання. На період проходження навчального збору на громадян, які проходять військову підготовку, поширюються всі права та обов`язки військовозобов`язаних згідно з законодавством. Громадяни, які проходять військову підготовку, під час збору іменуються солдатами, а ті з них, які проходять або пройшли раніше військову службу в Збройних Силах України i мають військові звання, - за їх військовими званнями.

Як передбачено пунктом 10 Розділу V Інструкції №719/1289 громадянам України, які здобули вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу або за їх бажанням можуть бути прийняті на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

Частиною 6 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що одним із видів військової служби є: військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) навчання.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що він 01.09.1977 зарахований студентом 1-го курсу ЭМФ наказ №1360-4 від 31.08.1977 та 30.09.1982 закінчив навчання ЭМФ наказ №1092-4 від 28.06.1982.

Також, згідно копії диплому Серії НОМЕР_1 вбачається, що він у 1977 році вступив до Львівського ордена Леніна політехнічного інституту і в 1982 році закінчив повний курс означеного інституту за спеціальністю Електропривод та автоматизація промислових установок. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 11.06.1982 присвоєно кваліфікацію інженер-електрик.

Окрім цього, відповідно до архівної довідки та витягу з наказу від 28.06.1982 №1092-4-01 виданої національним університетом "Львівська політехніка", ОСОБА_1 був направлений на військові збори з 01.07 по 30.09.1982 і йому продовжували виплачувати стипендію на час перебування на зборах (з 01.07 по 30.09.1982) та надано відпустку за рахунок підприємства з 01 по 31.10.1982, у зв`язку із закінченням навчання (наказ від 28.06.1982 №1092-4-01) та отримав диплом з відзнакою.

Також, відповідно до довідки в 18.09.2019 №К/82 виданої позивачу, він дійсно проходив навчання у військовому навчальному підрозділі Львівського політехнічного інституту, зокрема у період з 01.07.1982 по 28.09.1982 - пройшов військовий навчальний збір при військовій частині НОМЕР_2 .

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач закінчив навчання саме 30.09.1982, оскільки випуск студента відбувся саме 30.09.1982, а не 11.06.1982 як стверджує відповідач у відзиві, а відтак фактично, навчальний процес не завершувався з рішенням Державної екзаменаційної комісії про одержання позивачем кваліфікації інженер-електрик, а тривав до завершення проходження позивачем військових навчальних зборів та випуску позивача як студента з навчального закладу 30.09.1982.

Відтак з врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмовляючи позивачу в перерахунку його пенсії, з урахуванням періоду проходження навчальних зборів з військової підготовки з 01.07.1982 по 30.09.1982, відповідач діяв всупереч нормам чинного законодавства.

З врахуванням наведеного судом першої інстанції правомірно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період навчання у вищому навчальному закладі, а саме: періоду навчання у "Львівському ордена Леніна політехнічному інституті ім.Ленінського комсомолу" з 01.07.1982 по 30.09.1982.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсійного забезпечення з врахуванням повного трудового стажу, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на цьому етапі зазначена вимога позивача є передчасною.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про часткове задоволення позову з наведених вище мотивів.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 500/1582/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 20.01.2021