Справа № 753/14998/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Печерського районного управління з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Гусарової Олени Володимирівни, треті особи: Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експедиція 777" про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, визнання протиправними дій та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії головного інспектора з паркування Гусарової О.В. щодо складання 04.08.2020 акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу,

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АС № від 04.08.2020, а провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 420,40 грн., стягнути з ГУ ДКС України в м. Києві сплачений штраф у розмірі 255 грн., а також стягнути з ТОВ "Експедиція 777" кошти за евакуацію транспортного засобу у сумі 1270 грн

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані дії та рішення є протиправними.

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 04.08.2020 головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Печерського районного управління з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Гусаровою О.В. винесено постанову серії АС № про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), за порушення вимог ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Також головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Печерського районного управління з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Гусаровою О.В. 04.08.2020 о 08 год. 10 хв. було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Ford, д.н.з. НОМЕР_1 .

Не погодившись з таким рішенням та діями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що доказів на підтвердження пред`явлених вимог ОСОБА_1 та доведеності неправомірності притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, суду надано не було та не здобуто в ході розгляду справи

Також суд першої інстанції вказав, що сам факт складання акту огляду та тимчасової затримки транспортного засобу не зачіпає права та інтереси позивача. Наслідком складання такого акту стала евакуація автомобіля на спеціальний майданчик, що й породило певні правові наслідки для позивача. А відтак у судді відсутні правові підстави для визнання протиправними дій інспектора щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 15.9. «и» ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).

Згідно з ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 1521 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У частині третій статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами справи дійсно підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності

Так, як вбачається з матеріалів справи відповідачем було здійснено фотофіксацію (із зазначенням дати, місця розташування транспортного засобу та географічних координат) вказаних обставин в кількості чотирьох зображень з різних ракурсів. Із наведеної фотофіксації цілком достовірно вбачається, що транспортний засіб позивача був припаркований саме ближче 10-ти метрів від виїзду з прилеглої території.

Суд першої інстанції вірно відхилив посилання позивача на не застосування вимірювального пристрою при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки обов`язку такого застосування норми чинного законодавства не визначають.

У свою чергу, у даному випадку відповідачем доведено факт розташування транспортного засобу Ford, д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів до виїзду з прилеглих територій, згідно наданих матеріалів фотофіксації, а тому додаткове підтвердження цього факту вимірювальними приладами не є необхідним.

Також суд першої інстанції вірно вказав про те, що у графі «технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення» оскаржуваної постанови чітко вказані відповідні пристрої Sigma X-treme PQ53, CammPro I826. У колегії суддів відсутні підстави вважати, що отримані за допомогою цих пристроїв фотознімки, наявні в матеріалах справи, містять недостовірну інформацію щодо місця розташування транспортного засобу позивача.

Суд апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про те, що допущення відповідачем технічних помилок в оскаржуваній постанові не може звільняти позивача від встановленої законом відповідальності за допущенні порушення вимог правил дорожнього руху. З огляду на це, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині, що стосується невідповідності моделі транспортного засобу позивача (Fusion) тій, що вказана в оскаржуваній постанові (Focus).

Доводи, що стосуються часу вчинення порушення, зазначеному в оскаржуваній постанові та часу, зафіксованому в акті огляду та затримання транспортного засобу, колегія суддів відхиляє, позаяк ці обставини не слугували підставою позову.

Посилання скаржника на неврахування правової позиції Верховного Суду щодо підстав примусової евакуації автомобіля колегія суддів відхиляє, позаяк така евакуація не є предметом даного спору. У свою чергу, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині, що стосується оскарження дій відповідача зі складення акту огляду та затримання, оскільки такий акт виключно фіксує певні факти та не є для позивача документом, який безпосередньо породжує для нього будь-які права чи обов`язки.

Колегія суддів додатково наголошує на тому, що позивач не спростовує факт паркування його транспортного засобу з порушення встановлених правил, а лише посилається на наявність формальних порушень з боку відповідача щодо фіксування цього факту.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року залишити - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя А.Ю. Коротких