Справа № 520/9829/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 р.Справа № 520/9829/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, по справі № 520/9829/2020

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології"

до Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)

про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр онкології» (надалі - позивач, КНП «Обласний центр онкології») звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі відповідач, орган ВДВС, Київський ВДВС у м. Харкові СМУМЮ (м. Харків)), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.06.2020 ВП № 62417796 в частині визначеного розміру мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 131,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу від 03.07.2020 ВП №62417796;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу від 10.07.2020 ВП №62417796;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2020 ВП №62417796 (у частині п. 2 резолютивної частини вказаної постанови щодо виділення в окреме провадження Постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020);

- визнати протиправною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020 ВП № 62557033;

- визнати протиправною бездіяльність начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаблова Валерія Миколайовича (або особи, яка виконувала його обов`язки) стосовно незабезпечення належної організації та контролю за виконанням (в рамках виконавчого провадження АСВП № 62417796) виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2020 по справі № 640/18614/17 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з економічних питань Комунального некомерційного підприємства Обласний центр онкології та зобов`язати начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаблова Валерія Миколайовича забезпечити належну організацію та контроль за виконанням (виконавчими діями, рішеннями, вжитими заходами та допущеною бездіяльністю в рамках виконавчого провадження АСВП №62417796) виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2020 по справі № 640/18614/17 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з економічних питань Комунального некомерційного підприємства Обласний центр онкології із подальшим вжиттям всіх необхідних заходів, направлених на поновлення порушених прав та законних інтересів Позивача,

- судові витрати (у тому числі витрати Позивача на професійну правничу допомогу) покласти на Відповідача;

- надати можливість Позивачу протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати до Суду відповідні докази понесення витрат для їх подальшого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність прийнятих відповідачем постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.06.2020 ВП № 62417796 в частині визначеного розміру мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 131,00 грн, постанови про накладення штрафу від 03.07.2020 ВП №62417796, постанови про накладення штрафу від 10.07.2020 ВП №62417796, постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2020 ВП №62417796 (у частині п. 2 резолютивної частини вказаної постанови щодо виділення в окреме провадження постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020), постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020 ВП № 62557033 в частині недотримання процедури, встановленої Законом України "Про виконавче провадження" та неврахування наявності поважних причин невиконання судового рішення, що зумовлює їх скасування в судовому порядку. Також послався на невжиття відповідачем та керівництвом органу ВДВС відповідних заходів реагування на численні звернення позивача, складення в ході виконавчих дій відповідних актів без дотримання вимог Інструкції з організації примусового виконання. Крім того, покликався на судову практику судів в аналогічних спорах.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 по справі № 520/9829/20 адміністративний позов Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" (вул. Лісопарківська, буд. 4, м. Харків, 61070, ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, буд. 5/6,м. Харків,61024, ) про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов, - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 по справі № 520/9829/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована твердженнями про те, що ігноруючи численні повідомлення боржника та фактично встановлену наявність поважних причин невиконання (боржник не мав реальну можливість виконати судове рішення, штатний розклад, яким не була передбачена посада заступника генерального директора з економічних питань комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології», було розроблено лише 09.06.2020, та в подальшому потребував погодження з Департаментом охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації та затвердження головою Харківської обласної ради), наявність підстав для відкладення вчинення виконавчих дій за заявами позивача від 01.07.2020 та від 10.07.2020, відсутність в матеріалах виконавчого провадження доказів дослідження виконавцем причин невиконання рішення суду з огляду на невідповідність актів державного виконавця від 02.07.2020 та від 09.07.2020 вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої, наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція №512/5), державним виконавцем протиправно винесені постанова про накладення штрафу від 03.07.2020 ВП № 62417796 та постанова про накладення штрафу від 10.07.2020 ВП № 62417796.

В обґрунтування своїх доводів про протиправність постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.06.2020 ВП № 62417796 зазначив, що в порушення ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції №512/5, наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 відповідачем не доведено обсяг та вартість витрат, пов`язаних з виготовленням та направленням постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари, оскільки розрахунок витрат на проведення виконавчих дій не проводився і в оскарженій постанові про це не зазначено. Жодних документів, які б підтверджували розрахунок таких витрат позивачу надано не було, та у такій постанові не зазначено з чого саме складаються витрати, зокрема, сума в розмірі 131,00 грн., та на підставі яких документів визначався розмір витрат. Отже, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від ВП № 62417796, слід скасувати, як необґрунтовану та невмотивовану в частині визначеного розміру мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 131,00 грн.

Стосовно протиправності постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2020 ВП № 62417796 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020 ВП № 62557033 апелянт також посилається на ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцію, та стверджує, що наведені постанови суперечать вимогам вказаних норм права. Вважає, що відповідач не мав права відкривати виконавче провадження на підставі постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, оскільки остання не входить до переліку виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню у розумінні ст.3 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, пункт 2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2020 ВП № 62417796, яким виділено в окреме провадження постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 62417796 від 25.06.2020, є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020 ВП № 62557033 (як похідна від оскарженої постанови) щодо примусового виконання постанови, яка фактично не є виконавчим документом, не передбачає застосування заходів примусового виконання і не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, що у свою чергу, на підставі пунктів 6, 7, 9, 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» не надавало законних підстав для відкриття провадження.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що начальником Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ні з власної ініціативи, ні за зверненнями Позивача та адвоката Позивача не здійснено жодних дій щодо належної організації та забезпечення контролю за виконанням виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2020 по справі № 640/18614/17 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з економічних питань комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології».

Вважає, що суд першої інстанції з невідомих причин відмовився врахувати надані у позовній заяві та відповіді на відзив пояснення постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не є виконавчим документом в розумінні положень ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник відповідача в наданому до суду апеляційної інстанції письмовому відзиві просив суд відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 по справі № 520/9829/20. Наполягав на правомірності спірних постанов та дій як державного виконавця так і начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаблова Валерія Миколайовича.

Представники сторін через канцелярію суду надали клопотання про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач також просив прийняти рішення стосовно розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебувало виконавче провадження № 62417796 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 22.06.2020 Київським районним судом м. Харкова, по справі № 640/18614/17 про поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді заступника генерального директора з економічних питань Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології». Рішення в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню.

24.06.2020 від представника стягувача ( ОСОБА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшла заява про початок примусового виконання вище вказаного рішення суду.

Державним виконавцем 25.06.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62417796, в якій зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 3-х робочих днів. Постанова про відкриття виконавчого провадження була отримана боржником того ж дня, про що свідчить відповідна відмітка на супровідному листі від 25.06.2020.

Державним виконавцем 25.06.2020 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №62417796, яку того ж дня було направлено сторонам виконавчого провадження ( ОСОБА_1 та Комунальному некомерційному підприємству «Обласний центр онкології»). Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження була направлена супровідним листом 25.06.2020.

На адресу Київського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ (м.Харків) 01.07.2020 надійшов лист від КНП «Обласний центр онкології», яким було повідомлено, що штатним розкладом Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" на 2020 рік посада заступника генерального директора з економічних питань не передбачена. Також зазначено, що виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з економічних питань КНП «Обласний центр онкології» не вбачається можливим.

Державним виконавцем 02.07.2020 було здійснено вихід за адресою КНП "Обласний центр онкології", м.Харків, вул. Лісопарківська, 4, для перевірки виконання рішення суду. За результатами виходу було складено акт державного виконавця від 02.07.2020, в якому зазначено, що рішення суду виконано не було. Посадові особи мотивували це тим, що в КНП "Обласний центр онкології" відсутня посада заступника генерального директора з економічних питань комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" за штатним розкладом на 2020 рік.

Боржником 02.07.2020 була отримана вимога державного виконавця (не заперечується сторонами по справі), про що свідчить відповідна відмітка в матеріалах виконавчого провадження, згідно якої КНП "Обласний центр онкології" у строк до 3-х днів з дня отримання даної вимоги необхідно надати штатний розклад Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" на 2020 рік та/або інші підтверджуючи документи, які підтверджують складність виконання рішення суду.

Державним виконавцем 03.07.2020 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на користь держави, оскільки рішення суду не було виконано в передбачений законодавством строк. Постановою про накладення штрафу було зобов`язано боржника виконати рішення протягом трьох робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

03.07.2020 на адресу Київського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ (м.Харків) надійшов лист від КНП «Обласний центр онкології» разом зі штатним розкладом Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології на січень-березень 2020 року.

09.07.2020 державним виконавцем було здійснено повторний вихід за адресою КНП "Обласний центр онкології", м.Харків, вул. Лісопарківська, 4, для перевірки виконання рішення суду. Рішення суду виконано не було, про що складено відповідний акт.

10.07.2020 державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн на користь держави за повторне невиконання рішення суду.

Повідомлення про притягнення боржника до кримінальної відповідальності 13.07.2020 було направлено державним виконавцем до Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області та того ж дня отримано діловодом відділу.

13.07.2020 державним виконавцем, керуючись п. 11 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №62417796, яка направлена сторонам виконавчого провадження того ж дня, про що свідчить список поштових відправлень. Крім того, вказаною постановою виділено в окреме провадження постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020, постанову про накладення штрафу № 62417796 від 03.07.2020 та постанову про накладення штрафу № 62417796 від 10.07.2020.

14.07.2020 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62557033 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на користь держави у розмірі 200,00 грн, яку відправлено боржнику того ж дня за вих. № 73427.

14.07.2020 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62557150 про стягнення з боржника штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн, яку відправлено боржнику того ж дня за вих.№73426.

14.07.2020 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62557248 про стягнення з боржника штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 грн, яку відправлено боржнику того ж дня за вих.№73423.

15.07.2020 державним виконавцем було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №62557033, №62557150, №62557248 у зведене виконавче провадження №62574038.

Постановою про арешт майна боржника від 30.07.2020 у виконавчому провадженні №62557248 державним виконавцем накладено арешт на майно, що належить боржнику КНП «Обласний центр онкології».

30.09.2020 видані розпорядження №62557150, №62557033, №62557248, з яких слідує, що кошти, які надійшли 29.09.2020 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчих документів № 62417796, виданих 03.07.2020, 25.06.2020, 10.07.2020, необхідно перерахувати на відповідний рахунок.

30.09.2020 державним виконавцем було винесено постанови №62557033, №62557150, №62557248 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення.

Не погодившись з постановами державного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.06.2020 ВП № 62417796 в частині визначеного розміру мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 131,00 грн, про накладення штрафу від 03.07.2020 ВП №62417796, про накладення штрафу від 10.07.2020 ВП №62417796, про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2020 ВП №62417796 (у частині п. 2 резолютивної частини вказаної постанови щодо виділення в окреме провадження Постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020), про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020 ВП № 62557033, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних постанов, оскільки останні винесені у повній відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження та Інструкції №512/5, а дії посадових осіб органу ДВС вчинені на підставі, у спосіб та в межах, передбачених чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Матеріалами справи підтверджено, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020 була вручена позивачу в день її винесення 25.06.2020, що підтверджується відповідною відміткою підприємства позивача на супровідному листі відповідача від 25.06.2020 № 69285 про направлення вказаної постанови (т. 1 а.с. 152), у зв`язку з чим посилання позивача на несвоєчасне отримання вказаної постанови є безпідставним та спростовується матеріалами справи. Також колегія суддів вважає хибним посилання позивача на незрозумілість протягом якого часу (з моменту відкриття провадження чи з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження) позивач має виконати постанову у триденний строк, оскільки вказана постанова отримана ним в день її винесення.

Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.06.2020 ВП №62417796.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 Розділу VI Інструкції №512/5, фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Відповідно до ч.ч 1-3 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Пунктом 2 Розділу VI Інструкції №512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку).

Як слідує з оскаржуваної постанови, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження включає в себе плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (69 грн) та загальна сума мінімальних витрат складає 200 грн.

З наданого відповідачем до суду апеляційної інстанції розрахунку витрат виконавчого провадження, вбачається, що органом ДВС, крім плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 69 грн, понесено витрати на суму 132 грн, а саме витрати на:

відкриття виконавчого провадження - 7 грн (3 екз. на 2 арк. кожен);

стягнення витрат виконавчого провадження - 7 грн (3 екз. на 2 арк. кожен);

вимога державного виконавця - 3 грн (2 екз. на 1 арк. кожен);

акт державного виконавця (2 шт.) - 5 грн (2 екз. на 1 арк. кожен);

постанова про накладення штрафу - 7 грн (2 постанови від 03.07.2020 та 10.07.2020 по 3 екз. на 2 арк. кожен), усього 14,00 грн;

закінчення виконавчого провадження - 7 грн (3 екз. на 2 арк. кожен);

конверт поштовий - 1,00 грн та марки поштові номінальної вартості 17,00 грн (для відправлення рекомендованою кореспонденцією) - 17,00 грн (постанови про накладення штрафів (2 постанови від 03.07.2020 та 10.07.2020) та постанова про закінчення виконавчого провадження були надіслані боржнику рекомендованою кореспонденцією, постанови про відкриття виконавчого провадження та постанова про витрати виконавчого провадження стягувачу були надіслані рекомендованою кореспонденцією, боржнику вручені особисто, про що свідчать відповідні відмітки в матеріалах справи) - усього 72,00 грн;

виготовлення відповіді на адвокатський запит та надання належним чином засвідчених копій всіх матеріалів виконавчого провадження у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_2 від 10.07.2020 року (29 аркушів) - 17,00 грн.

Отже, фактично понесені витрати є більшими, ніж ті, що визначені у спірній постанові.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що ані Закон України Про виконавче провадження, ані Інструкція №512/5 не визначає обов`язку державного виконавця складати розрахунок витрат виконавчого провадження, у зв`язку з чим вважає твердження позивача про наявність підстав для скасування цієї постанови з огляду на відсутність розрахунку таких витрат є неприйнятним.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.06.2020 ВП №62417796 є законною та обґрунтованою, належних підстав для її скасування позивачем не наведено, а колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Так, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачем 01.07.2020 було подано до органу ДВС лист від 01.07.2020 № 01-20/822 (вх. № 23981 від 01.07.2020), який того ж дня за резолюцією керівника органу ДВС було передано державному виконавцю ОСОБА_3 . У вказаному листі позивач повідомив про те, що штатним розкладом КНП «Обласний центр онкології» у 2020 році посада заступника генерального директора з економічних питань не передбачена, у зв`язку з цим виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з економічних питань КНП «Обласний центр онкології» не надається можливим. Жодних додатків вказаний лист не містить.

Щодо твердження позивача про подання ним до органу ДВС 01.07.2020 листа про відкладення проведення виконавчих дій, колегією суддів зазначає наступне.

Позивачем до матеріалів справи надано лист від 01.07.2020 № 01-20/821 (т. 1 а.с. 156-157), в якому повідомляється про вчинення ним дій щодо внесення змін до його штатного розкладу задля виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 по справі № 640/18614/17, у зв`язку з чим він просить відкласти виконавчі дії, та надає додаток за текстом на 2 арк.

Порівнявши копії матеріалів виконавчого провадження № 62417796, наданих відповідачем (т. 1 а.с. 231- 250, т. 2 а.с. 1-58), та позивачем (т. 1 а.с. 147-187), колегія суддів встановила, що такі матеріали різняться лише змістом листа позивача від 01.07.2020 та номером останнього.

Так, в матеріалах, наданих відповідачем міститься лист від 01.07.2020 № 01-20/822 (вх. № 23981 від 01.07.2020) (т. 1 а.с. 242). Разом з цим такий лист відсутній в матералах, наданих позивачем, натомість присутній його лист від 01.07.2020 № 01-20/821 (т. 1 а.с. 156-157), який не містить ані вхідного номеру до органу ДВС, ані резолюції керівника органу ДВС про передачу вказаного листа державному виконавцю (вхідний номер до органу ДВС та резолюція керівника органу ДВС про передачу кореспонденції державному виконавцю є на усіх інших заявах, поданих сторонами виконавчого провадження). Також надана позивачем до позовної заяви копія такого листа (т. 1 а.с. 132-133) не містить жодних відміток про його подання до органу ДВС, докази поштового відправлення вказаного листа до органу ДВС в матеріалах справи також відсутні. Відповідач також вказує, що лист від 01.07.2020 № 01-20/821 про відкладення проведення виконавчого провадження до органу ДВС не надходив.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено того, що ним до органу ДВС подавався саме лист від 01.07.2020 № 01-20/821 про відкладення проведення виконавчих, отже вказаний лист не є належним доказом повідомлення відповідача про наявність поважних причин невиконання рішення суду.

А відтак, твердження позивача про невчинення виконавцем дій щодо розгляду такого листа та невідкладення виконавчих дій є необґрунтованим, оскільки такий лист не міг бути розглянутий з огляду на його ненадання до органу ДВС.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково послався на подання вказаного листа про відкладення проведення виконавчих від 01.07.2020 до органу ДВС, однак це не призвело до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи колегією суддів також встановлено, що 02.07.2020 державним виконавцем відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено вихід за адресою КНП "Обласний центр онкології", м.Харків, вул. Лісопарківська, 4, для перевірки виконання рішення суду. Рішення суду виконано не було, про що складено відповідний акт від 02.07.2020. Причинами невиконання рішення суду боржник вказує те, що штатним розкладом КНП "Обласний центр онкології" посада заступника генерального директора з економічних питань комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" на 2020 рік не передбачена.

Відповідно до п. 8 розділу І Інструкції № 512/5 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.

У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.

У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Посилання позивача на невідповідність акту державного виконавця від 02.07.2020 та 09.07.2020 вимогам Інструкції № 512/5 є неприйнятними, оскільки наведені позивачем недоліки є суто формальними, а зміст актів державного виконавця дозволяє встановити обставини їх складання, місце складання, сторін виконавчого провадження, особу державного виконавця, осіб працівників позивача, в присутності яких складалися такі акти, тощо, у зв`язку з цим колегія суддів вважає, що наявність таких недоліків не може бути самостійним доказом протиправності вчинення державним виконавцем дій та винесення рішень.

Матеріалами справи підтверджено, що 02.07.2020 позивачем була отримана вимога державного виконавця, про що свідчить відповідна відмітка в матеріалах виконавчого провадження, згідно якої КНП "Обласний центр онкології" у строк до 3-х днів з дня отримання даної вимоги необхідно було надати штатний розклад Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" на 2020 рік та/або інші підтверджуючи документи, які підтверджують складність виконання рішення суду.

03.07.2020 державним виконавцем, керуючись ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на користь держави, внаслідок того, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2020 про поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді заступника генерального директора з економічних питань комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" протягом 3-х робочих днів залишилися невиконаною.

Причинами невиконання рішення суду боржник вказував те, що штатним розкладом КНП "Обласний центр онкології" посада заступника генерального директора з економічних питань Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" на 2020 рік не передбачена, однак ніяких доказів державному виконавцю при здійсненні 02.07.2020 виходу за адресою КНП "Обласний центр онкології", м.Харків, вул. Лісопарківська, 4, для перевірки виконання рішення суду, надано не було.

Колегія суддів, проаналізувавши положення ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що у державного виконавця виникає обов`язок накласти штраф на боржника у виконавчому провадженні у разі невиконання рішення суду у строк, визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження, а не у вимозі державного виконавця, через що вважає твердження позивача про передчасне винесення постанови про накладення штрафу від 03.07.2020 ВП № 62417796 помилковим.

Вказаною постановою про накладення штрафу від 03.07.2020 було зобов`язано боржника виконати рішення протягом трьох робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

На переконання колегії суддів, посилання позивача на несвоєчасне отримання ухвали про накладення штрафу від 03.07.2020 не призвело до порушення його прав, у зв`язку з тим, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 по справі № 640/18614/17 так і залишилося без виконання, при цьому жодних доказів вчинення дій, спрямованих на виконання такого рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 по справі № 640/18614/17 не надано.

03.07.2020 на адресу Київського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ (м. Харків) надійшов лист від КНП «Обласний центр онкології» разом зі штатним розкладом Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" на січень-березень 2020 року, в якому також повідомлено про неможливість виконати рішення суду у зв`язку з відсутністю посади заступника генерального директора з економічних питань КНП «Обласний центр онкології».

Колегією суддів взято до уваги, що позивач надавши штатний розклад Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" саме на січень-березень 2020 року не повідомив про штатний розклад який був би актуальним на момент відкриття цього виконавчого провадження з 25.06.2020, як причину невиконання рішення суду вказав відсутність відповідної посади у штатному розкладі КНП «Обласний центр онкології», а невчинення дій щодо внесення змін до штатного розкладу з метою виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 по справі № 640/18614/17.

Окремо колегія суддів зауважує, що не є належним доказом вчинення дій, спрямованих на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 по справі № 640/18614/17 лист від 09.06.2020 №01-18/716 звернутий до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, оскільки позивачем не надано жодних доказів його фактичного надання до розгляду Департаментом охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, а також результатів його розгляду по суті (т. 1 а.с. 131).

09.07.2020 державним виконавцем було здійснено повторний вихід за адресою КНП "Обласний центр онкології", м.Харків, вул. Лісопарківська, 4, для перевірки виконання рішення суду, за наслідками якого встановлено, що рішеня суду не виконано, про що складено відповідний акт.

10.07.2020 за наслідками повторного виходу 09.07.2020 за адресою боржника та проведення повторної перевірки виконання рішення суду, з посиланням на надходження 03.07.2020 на адресу відділу інформаційного листа від боржника КНП "Обласний центр онкології" разом зі штатним розкладом КНП "Обласний центр онкології" на 2020 рік, згідно якого посада заступника генерального директора з економічних питань комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" не передбачена, державним виконавцем, керуючись ст.ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу ВП № 62417796 у розмірі 10200,00 грн на користь держави, оскільки рішення Київського районного суду м.Харкова №640/18614/17, яке було винесено 04.06.2020 та набрало законної сили в частині поновлення на роботі 05.06.2020, боржником не виконано.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).

На виконання вимог ч. 3 ст. 63 ЗУ "Про виконавче провадження", 13.07.2020 державним виконавцем складено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, яке було надано та отримано Київським відділом поліції ГУ НП в Харківській області, про що свідчить відповідна відмітка в матеріалах виконавчого провадження. Також 13.07.2020 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 62417796, яка направлена сторонам виконавчого провадження того ж дня за вих. № 72851. Витрати виконавчого провадження та штрафи боржником сплачені не були.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем 13.07.2020 (про що свідчить відмітка органу ДВС), тобто у день прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 62417796 від 13.07.2020, було подано заяву від 10.07.2020 про відкладення проведення виконавчих дій, в якій позивач посилаючись на несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020, що спростовано в ході апеляційного перегляду цієї справи, вказує на те, що він був позбавлений можливості скористатися правами, наданими йому законом. Повідомив, що у його штатному розкладі відсутня посада заступника генерального директора з економічних питань Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології», а процедура внесення змін до штатного розкладу потребує погодження за спеціальною процедурою (доказів вчинення дій щодо внесення змін до свого штатного розкладу позивач не надав), у зв`язку з чим просить відкласти виконавчі дії на 10 робочих днів (т. 1 а.с. 134-135).

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Аналіз вищезазначеної норми права дозволяє дійти висновку, що відкладення проведення виконавчих дій є правом, а не обов`язком державного виконавця. Разом з цим державний виконавець, приймаючи рішення про відкладення проведення виконавчих дій має виходити з наявних у матеріалах справи документів. Колегією суддів в ході розгляду цієї справи встановлено, що в ході проведення виконавчих дій у межах виконавчого провадження № 62417796 позивачем не було надано органу ДВС жодних доказів як виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 по справі № 640/18614/17, так і вчинення дій, спрямованих на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 по справі № 640/18614/17, зокрема, ініціювання затвердження нового штатного розкладу.

Щодо посилання позивача на практику Верховного Суду з питань застосування ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів зазначає, що вищевказані висновки суду апеляційної інстанції не суперечать, правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 13.02.2020 по справі № 2-2957/06 та від 21.01.2020 по справі № 640/9234/19.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.08.2019 по справі № 910/4283/17 за результатами розгляду справи підтвердив, що відкладення проведення виконавчих дій, у разі наявності підстав, є саме правом державного виконавця, зазначивши, що судами встановлено, що жодних обставин, які б свідчили про відсутність у скаржника (Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру) обов`язку повністю чи частково виконати вимоги вищевказаної ухвали суду, заявником не наведено. Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам, викладеним у цій постанові Верховного суду.

Посилання позивача на правову позицію щодо застосування статті 32 Закону України "Про виконавче провадження", викладену у постанові Верховного Суду від 23.04.2018 по справі № 908/5303/15, відповідно до якої застосування статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" пов`язане з наявністю певних обставин та умов, надання оцінки яким не входить до компетенції Верховного Суду, а встановлення та оцінювання таких обставин лежить у межах повноважень державного виконавця, які суд не може перебирати не себе, лише підтверджує правомірність дій відповідача у спірних відносинах.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність будь-яких порушень з боку державного виконавця щодо невідкладення виконавчих дії на підставі неподаної позивачем заяви про відкладення проведення виконавчих дій від 01.07.2020 та поданої в день прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 62417796 - 13.07.2020 заяви про відкладення проведення виконавчих дій від 10.07.2020, за відсутності факту отримання державним виконавцем будь-яких документів від позивача щодо вчинення дій, спрямованих на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 по справі № 640/18614/17.

З огляду на те, що позивачем (боржником у виконавчому провадженні № 62417796) не надано державному виконавцю доказів виконання рішення суду в строк, визначений законом для негайного виконання, колегія суддів дійшла висновку, що під час винесення оскаржуваних постанов про накладення штрафу від 03.07.2020 та від 10.07.2020 у виконавчому провадженні № 62417796 державний виконавець діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2020 ВП №62417796, у частині п. 2 її резолютивної частини щодо виділення в окреме провадження Постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020, а також, постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020 ВП № 62557033, колегія суддів зазначає наступне.

Правомірність винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.06.2020 ВП № 62417796 було підтверджено колегією суддів в ході судового розгляду цієї справи.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч. 4 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з п. 2 Розділу VI Інструкції № 512/5 якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Звертаємо увагу суду на те, що норми чинного законодавства передбачають обов`язок державного виконавця, а не право відкривати виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження.

Відповідно до п.13 Розділу ІХ Інструкції №512/5 при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11 частини першої статті 39 Закону, якщо штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Позивач стверджує, що постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020 не є виконавчим документом, оскільки постанова саме з такою назвою відсутня у переліку, визначеному у п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», в той час зазначає, що для того щоб вважатися виконавчим документом вказана постанова мала мати назву «постанова про стягнення витрат виконавчого провадження». Колегія суддів зазначає, що постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020 за своєю суттю є постановою, якою стягуються витрати виконавчого провадження, а невірна назва документа у шаблоні Автоматизованої системи виконавчих проваджень не є належною та достатньою підставою вважати її такою, що не віднесена до виконавчих документів.

Враховуючи, що колегією суддів не встановлено належних та достатніх підстав для визнання протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2020 ВП №62417796, у частині п. 2 її резолютивної частини щодо виділення в окреме провадження постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62417796 від 25.06.2020, та постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020 ВП № 62557033, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог, звернутих до начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаблова Валерія Миколайовича стосовно незабезпечення належної організації та контролю за виконанням (в рамках виконавчого провадження АСВП № 62417796), колегія суддів зазначає про таке.

Позивач 13.07.2020 звернувся до начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаблова Валерія Миколайовича щодо здійснення контролю за діями виконавця та усунення його порушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Позивач разом із позовною заявою до суду першої інстанції подав відповідь начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаблова Валерія Миколайовича від 14.07.2020 №73327, в якому останнім проаналізовано обставини виконавчого провадження № 62417796. Будь-яких висновків щодо порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства вказана відповідь не містить, що свідчить про своєчасний та належний розгляд заяви позивача від 14.07.2020, крім того, колегія суддів зазначає, що повноваження керівника органу ДВС в цій частині є дискреційними та виходять за межі судового розгляду.

За такого правового регулювання та обставин справи колегія суддів вважає, що державний виконавець та начальник органу ДВС діяли на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимоги є безпідставними.

Щодо посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у його постановах, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, застосуванню підлягають саме висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, позивач, посилаючись на постанови Верховного Суду жодним чином не зазначає які конкретно норми права мають бути застосуванні судами до спірних правовідносин з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених в наведених апелянтом постановах Верховного Суду.

Постанова Верховного Суду від 29.04.2020 по справі № 821/569/17 стосується застосування статті 117 КЗпП у спорі між працівником та його роботодавцем щодо стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при скорочені штатів, отже, ухвалена вона за інших обставин, із застосуванням норм права, які не регулюють спірні правовідносини у цій справі.

Постанова Верховного Суду від 31.03.2020 по справі № 640/11079/19 стосується протиправності накладення штрафу за відсутності доказів узгодження державним виконавцем на виконання пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5 місця та часу проведення побачень стягувача з дитиною з урахуванням інтересів та стану дитини, що також не відповідає фактичним обставинам цієї справи.

Постанова Верховного Суду від 23.01.2020 № 813/2711/17 стосується юрисдикційної належності позову щодо оскарження постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, до юрисдикції адміністративних судів.

Ця справа розглянута в порядку адміністративного судочинства, тому такі висновки вважаються врахованими судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи.

У постанові Верховного Суду від 11.07.2019 по справі № 826/3608/16, вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Обставин, які б ускладнювали чи унеможливлювали виконання рішення суду у справі №810/377/14-а за виконавчим листом ВП №49182524, позивачем не наведено і не доведено, у зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції правильно констатував факт невиконання позивачем судового рішення без поважних причин, що має наслідком накладення на нього, як боржника у виконавчому провадженні, штрафу.

У межах цієї справи колегією суддів також встановлено, що позивачем не наведено і не доведено жодних належних обставин підтверджених належними та допустимими доказами, які унеможливлювали виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 по справі № 640/18614/17, звернутого до негайного виконання. Отже, вказаний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 по справі № 826/3608/16, врахований апеляційним судом при розгляді цієї справи.

Висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 по справі № 495/7135/16-а ґрунтується на тому, що рішення суду було фактично виконано боржником - повторно розглянуто отриманий від ОСОБА_2 запит на інформацію та підготовлено відповідь, однак боржник не надав її у зв`язку з несплатою ОСОБА_2 фактичних витрат, пов`язаних з копіюванням або друком, останньому відмовлено у наданні запитуваної інформації на підставі пункту 3 частини першої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Тобто, вказана постанова ухвалена за інших фактичних обставин.

В постанові Верховного Суду від 07.03.2018 по справі № 127/3770/17 викладений висновок, відповідно до якого позивач не має права обґрунтовувати підстави для невиконання рішення суду з посиланням на обставини, які мали значення при вирішенні судами адміністративної справи, рішення по якій перебуває на виконанні. Верховний суд вказав, що такі обставини не входять до предмету з`ясування в межах вирішення даної адміністративної справи, оскільки не має безпосереднього впливу на поважність наведених позивачем причин невиконання рішення суду.

Посилання на практику розгляду справ судами першої та апеляційної інстанції колегія суддів відхиляє, оскільки в силу приписів ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Окремо, колегія суддів вказує на хибність посилання позивача у наданих до суду апеляційної інстанції поясненнях від 19.01.2021, на те, що окремої уваги заслуговує актуальна судова практика Другого апеляційного адміністративного суду, викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2020 по справі № 520/7961/19, оскільки вказана справа стосувалася виконання судового рішення, яким встановлено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_4, отже, винесена за інших обставин, та в якому відповідач дійсно діяв з порушенням вимог чинного законодавства.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачений Законом України Про виконавче провадження, належних та допустимих доказів зворотного позивачем не надано, а судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог, та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Щодо клопотання позивача про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на результати розгляду цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про розподіл судових витрат.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 268, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 по справі № 520/9829/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова