Справа № 160/3628/20
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/3628/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року (головуючий суддя Бондар М.В.) в адміністративній справі

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області

до Приватного акціонерного товариства "Завод Металоконструкцій Укрсталь Дніпро"

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (далі Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Завод Металоконструкцій Укрсталь Дніпро» (далі Відповідач), в якому просило стягнути податковий борг з Відповідача на користь держави у сумі 1702772,29 грн.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що згідно інтегрованої картки платника, за Відповідачем на час звернення до суду рахувався податковий борг з податку на додану вартість, по земельному податку з юридичних осіб та податку на нерухоме майно у загальному розмірі 1702772,29 грн. Зазначена заборгованість виникла в результаті несплати у встановлені терміни самостійно визначених Відповідачем грошових зобов`язань.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково (а.с.189-191).

Стягнуто податковий борг з Приватного акціонерного товариства «Завод Металоконструкцій Укрсталь Дніпро» на користь держави в сумі 1521630,65 грн. з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Розстрочено виконання рішення суду шляхом стягнення податкового боргу в наступному порядку:

- до 31.10.2020 року 170 081,65 грн.;

- до 30.11.2020 року 351 549 грн.;

- до 31.12.2020 року - 500 000 грн.;

- до 31.01.2021 року - 500 000 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що в судовому засіданні 15.09.2020 року представниками сторін зазначено, що остаточна сума непогашеного податкового боргу у цій справі складає 1521630, 65 грн. Крім того, суд першої інстанції вказав, що з метою забезпечення погашення податкового боргу та недопущення паралізації роботи підприємства, наявна необхідність розстрочення виконання судового рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині розстрочення виконання рішення суду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що суд приймає рішення щодо стягнення податкового боргу і вже після винесення рішення за заявою боржника про розстрочення виконання рішення суду всебічно та повно з наявними всіма запереченнями та доводами розглядає питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду винесено за результатом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права та відсутні порушення норм процесуального права.

20 січня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від Позивача про відкладення розгляду справи з огляду на необхідність додаткового часу для отримання інформації щодо підтвердження факту оплати Відповідачем значної суми податкового боргу від податкового керуючого.

Колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила відмовити в задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату, з огляду на те, що явка сторін в судове засідання суду апеляційної інстанції не визнавалась обов`язковою, а наданих сторонами матеріалів достатньо для прийняття рішення у справі. Крім того, суд апеляційної інстанції при розгляді даної справи має дотримуватись строків, передбачених ч. 1 ст. 309 КАС України.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи встановлено обставину наявності у Відповідача податкового боргу станом на 15.09.2020 року у розмірі 1521630,65 грн.

Зважаючи на наявність вказаного податкового боргу судом прийнято рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції у наведеній частині не підлягає апеляційному перегляду, оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги вказують на оскарження даного рішення лише в частині розстрочення його виконання.

Так, 26.05.2020 року представник Відповідача надав до суду першої інстанції заяву про розстрочення рішення суду, в обгрунтування якої зазначено, що Відповідач погоджується з сумою податкового боргу, проте одночасно в повному обсязі погасити не може, оскільки на підприємстві створилось важке фінансове становище зумовлене значним зменшенням обсягу виробництва та введенням карантинних заходів.

09.07.2020 року Відповідачем подано до суду заяву про розстрочення рішення суду, в якій зазначено, що Відповідач погоджується з заявленими позовними вимогами у розмірі 3317 960,59 грн. та просить розстрочити виконання рішення суду, яке буде ухвалене за наслідком розгляду адміністративної справи строком на дванадцять календарних місяців за наступним графіком погашення заборгованості, яке гарантується: до 30 липня 2020 року - 50 000,00 грн; до 30 серпня 2020 року - 100 000,00 грн.; до 30 вересня 2020 року - 100 000,00 грн.; до 30 жовтня 2020 року - 200 000,00 грн.; до 30 листопада 2020 року - 300 000,00 грн.; до грудня 2020 року - 500 000,00 грн.; до 30 січня 2021 року - 500 000,00 грн.; до 28 лютого 2021 року- 500 000,00 грн.; до 30 березня 2021 року - 467 960,59 грн.; до 30 квітня 2021 року - 200 000,00 грн.; до 30 травня 2021 року - 200 000, 00 грн.; до 30 червня 2021 року - 200 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Згідно до частин 1, 3, 4 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Допускаючи розстрочення виконання рішення суд першої інстанції вказав, що за час розгляду справи Відповідачем погашено більше 2 млн. грн. податкового боргу. Також, введені в державі карантинні заходи вплинули на фінансовий стан підприємства та можливість своєчасної сплати до бюджету грошових зобов`язань.

Таким чином, суд першої інстанції, діючи в межах вищезазначених норм процесуального права, врегульовуючих, зокрема, процедуру розстрочення виконання рішення, мотивовано і з наведенням відповідного обгрунтування дійшов правильного висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення.

Посилання Позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо необхідності вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду тільки після прийняття рішення щодо стягнення податкового боргу суперечать нормам Кодексу адміністративного судочинства України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 15 вересня 2020 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі №160/3628/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 21 січня 2021 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов