Справа № 200/13263/18-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року справа №200/13263/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Міронової Г. М., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника відповідача Помалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Мако Холдінг" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 р. у справі № 200/13263/18-а (головуючий І інстанції Циганенко А.І.) за позовом Приватного акціонерного товариства "Мако Холдінг" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2018 року Приватне акціонерне товариство МАКО ХОЛДІНГ звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, а якому просив просило: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про анулювання реєстрації платника податків на додану вартість від 30 березня 2018 року №1199; зобов`язати відповідача виконати дії щодо підготовки та обробки документів для відміни анулювання реєстрації платника податку на додану вартість необхідні для подальшого внесення змін до Реєстру платників податку на додану вартість.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме суд: визнав протиправним та скасував Рішення №1199 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства МАКО ХОЛДІНГ , прийняте 30 березня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області; стягнув на користь Приватного акціонерного товариства МАКО ХОЛДІНГ судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби у Донецькій області. В задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області виконати дії щодо підготовки та обробки документів для відміни анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства МАКО ХОЛДІНГ, індивідуальний податковий номер 21, необхідні для подальшого внесення змін до Реєстру платників податку на додану вартість відмовив.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року залишено без задоволення апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 200/13263/18-а - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року залишено без задоволення касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 200/13263/18-а залишено без змін.

06 жовтня 2020 року Приватне акціонерне товариство МАКО ХОЛДІНГ звернулось до суду з заявою (клопотання) про застосування заходів судового контролю за виконанням рішення суду, в якій, посилаючись на приписи статей 382 Кодексу адміністративного судочинства України, просив зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення від 19 березня 2019 року по справі №200/13263/18-а. В обґрунтування заяви зазначено, що на даний час рішення суду не виконане, реєстрація позивача, як платника податку на додану вартість у Реєстрі платників податку на додану вартість не відновлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «МАКО ХОЛДІНГ» про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «МАКО ХОЛДІНГ» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позивача, не погоджуючись з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та задовольнити заяву про встановлення судового контролю. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення у цій справі. В обґрунтування скарги зазначено, що рішення суду не виконано до теперішнього часу, реєстрація позивача, як платника податку на додану вартість у Реєстрі платників податку на додану вартість не відновлено.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття судового рішення у справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частин 1 та 2 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року було зокрема скасовано Рішення №1199 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства МАКО ХОЛДІНГ , прийняте 30 березня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Згідно із пунктом 2.3. Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 р. № 1130, зареєстрованого в Мін`юсті 17.11.2014 р. за № 1456/26233, формування та ведення Реєстру здійснює Державна податкова служба України. Контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків у Реєстрі, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Згідно із пунктом 2.4 Положення, з кола обов`язків щодо ведення Реєстру Державна податкова служба здійснює, зокрема, розгляд скарг, поданих в адміністративному порядку відповідно до статей 55, 56 розділу II Кодексу, або звернень про перегляд рішень контролюючих органів з питань реєстрації, анулювання реєстрації, перереєстрації платників податку або про внесення записів чи змін до Реєстру.

Згідно із пунктом 2.5 Положення, контролюючі органи в областях та місті Києві, міжрегіональні територіальні органи забезпечують організацію роботи з реєстрації та обліку платників ПДВ, що перебувають на їх території.

Згідно із пунктом 2.6. Положення контролюючі органи, зазначені у пункті 2.5. та податкові інспекції, що їм підпорядковуються, здійснюють, зокрема підготовку та обробку документів щодо відміни анулювання реєстрації.

Відповідно до частини третьої пункту 5.10. Положення, рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.

Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за самостійним рішенням контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

У разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням таких особливостей: 1) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи відсутня наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється; 2) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована платником ПДВ повторно, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ; 3) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, дата анулювання реєстрації відповідає даті, що передує дню переходу особи до застосування відповідної ставки єдиного податку, а причина анулювання - підпункту "в" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу. Анулювання реєстрації проводиться за заявою про анулювання реєстрації платника ПДВ або за рішенням контролюючого органу; 4) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи є анульованою наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ, а дата та причина анулювання реєстрації - даті та причині анулювання повторної реєстрації.

Матеріали справи свідчать, станом на дату звернення позивача з клопотанням про встановлення судового контролю за судовим рішенням, та розгляду клопотання, рішення суду не було виконано. Докази які б підтверджували виконання відповідачем зазначеного судового рішення матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд при розгляді справи вважає за необхідне керуватися правовою позицією Великої Палати Верховного Суду та задовольнити заяву про встановлення судового контролю.

Крім того, суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції як на підстави відмови у задоволенні заяви на не надання позивачем разом із заявою жодних доказів звернення отриманого ним виконавчого листа до примусового виконання в порядку, визначеному Законом № 1404-VIII, оскільки процесуальним законодавством не визначено таких вимог для встановлення судового контролю, як подання виконавчого листа до примусового виконання.

Також, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» реорганізовано Державну фіскальну службу України із створенням Державної податкової служби України та Державної митної служби України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби України» утворено, зокрема, Головне управління ДПС у Донецькій області із приєднанням в процесі реорганізації Головного управління ДФС у Донецькій області. З огляду на зазначені обставини, суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління ДПС у Донецькій області подати звіт про виконання судового рішення від 19 березня 2019 року по справі №200/13263/18-а.

Наведеним підтверджуються доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права,що є безумовною підставою для її скасування.

За положенням частини 1, 3 статті 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно пунктів 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пункту 1, 2 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому судове рішення ухвалено з порушенням процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та задоволення заяви з встановлення судового контрою.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Мако Холдінг" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 р. у справі № 200/13263/18-а задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 р. у справі № 200/13263/18-а - скасувати.

Заяву Приватного акціонерного товариства "Мако Холдінг" про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 200/13263/18-а - задовольнити.

Застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 200/13263/18-а шляхом зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 200/13263/18-а у місячний строк з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 20 січня 2021 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.В. Геращенко

Г.М. Міронова