Справа № 580/5408/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5408/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря Бринюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фермерського господарства "Єгор" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом фермерського господарства "Єгор" до приватного виконавця Недоступ Дмитра Миколайовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне акціонерне товариство "Таганча" та товариство з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Єгор» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до приватного виконавця Недоступ Дмитра Миколайовича (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство «Таганча» та товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс», в якому просило:

- визнати неправомірними дії відповідача та скасувати постанову від 18.11.2020 про арешт майна боржника про арешт 500 т кукурудзи врожаю 2020 року у виконавчому провадженні №63655809;

- визнати неправомірними дії відповідача та скасувати постанову від 18.11.2020 про арешт майна боржника про арешт 434483 кг кукурудзи врожаю 2020 року у виконавчому провадженні №63655809;

- визнати неправомірними дії відповідача та скасувати постанову від 18.11.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та арештовано 434483 кг кукурудзи врожаю 2020 року у виконавчому провадженні №63655809.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що відповідачем неправомірно винесено три постанови про арешт майна. Також, вказує на суперечливі висновки суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як свідчать обставини справи, постановою приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича відкрито виконавче провадження №63655809 на виконання виконавчого напису №2798 від 17.11.2020, вчиненого приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Н.Б., про витребування у боржника ФГ «Єгор» на користь стягувача (кредитора за аграрною розпискою) ТОВ «Юнікорнс» на підставі товарної аграрної розписки, посвідченої 05.06.2020 (номер за реєстром 1833), шляхом вилучення та передачі предмету застави: 500 тон кукурудзи 3-го класу, врожаю 2020 року, вирощеної на земельних ділянках, розташованих на території Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, загальною площею 110,2181 га.

У разі недостатності зібраного врожаю для повного погашення за рахунок такої сільськогосподарської продукції зобов`язань боржника за аграрною розпискою предметом застави за аграрною розпискою стає майбутній врожай будь-якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощується або буде вирощуватися боржником за аграрною розпискою на зазначених земельних ділянках, а також вся сільськогосподарська продукція боржника до повного виконання зобов`язань боржника за вказаною аграрною розпискою.

Постановою приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича від 18.11.2020 ВП №63655809, накладено арешт на врожай кукурудзи 2020 року боржника, ФГ «Єгор» , в кількості 500 тон, який переданий у заставу за аграрною розпискою від 05.06.2020, номер за реєстром 1833, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського нотаріального кругу Черкаської області Старовойтовим О.С., у тому числі на кукурудзу в кількості 500 тон, яка експортується, декларується боржником, уповноваженими особами боржника, для вивезення за межі території України. Вказана постанова внесена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Постановою приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича про арешт майна від 18.11.2020 ВП №63655809, накладено арешт на зерно кукурудзи 3-го класу, загальною заліковою вагою 434483 кг, яке зберігається (за складськими квитанціями на зерно) на зерновому складі ПрАТ «Таганча» , та належить боржнику ФГ «Єгор». Вказана постанова внесена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Постановою опису і арешту майна (коштів) боржника від 18.11.2020 відповідач описав і наклав арешт на зерно кукурдзи 3 класу у кількості 434483 кг, яке зберігається на зерновому складі ПАТ «Таганча» за адресою Київська область, Богуславський район, с. Іванівка, вул. Залізнична, буд 1. Зерно кукурудзи передано на зберігання ПАТ «Таганча».

Вважаючи вказані вище постанови державного виконавця протиправними позивач звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що постановою від 18.11.2020 накладено арешт на зерно в межах аграрної розписки, постанова від 18.11.2020 про арешт зерна кукурудзи у кількості 434483 кг винесена на конкретне майно, а саме: зерно кукурудзи, яке зберігається на зерновому складі ПАТ «Таганча», а постанова про опис та арешт майна винесена на зерно кукурудзи за фактичним місцем зберігання.

Колегія суддів приймаючи вказану постанову виходить з наступного.

Відповідно до ч. п. ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають, зокрема, рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст. 1 Закону № 1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно із статтею 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Так, статтею 56 Закону встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню у передбаченому законом порядку.

При цьому, системний аналіз вказаних положень свідчить, що за умови пред`явлення виконавчого документа за місцем виконання, приватний виконавець зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження у чітко визначені строки, а саме: не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

Таким чином, виконавець може розпочати вчинення будь-яких дій по виконавчому провадженню лише після відкриття виконавчого провадження.

Так, матеріалами справи підтверджується, що під час відкриття виконавчого провадження № 63655809, відповідачем було винесенню постанову від 18.11.2020 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на врожай кукурудзи 2020 року боржника, ФГ «Єгор» , в кількості 500 тон.

Нормами статті 26 Закону передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 25.04.2003 за № 122 «Про створення державного підприємства «Держреєстри України» створено державне підприємство «Держреєстри України».

Відповідно до вказаного Наказу, державне підприємство «Держреєстри України» забезпечує ведення реєстрів складських документів на зерно, зерна прийнятого на зберігання, заставного зерна, сертифікатів відповідності зернових складв на право надання послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЗУ «Про зерно та ринок зерна в Україні, зернові склади зобов`язані вести реєстр зерна, прийнятого на зберігання.

Так, на виконання норм Закону приватним виконавцем здійснено запит до Державного підприємства «Держреєстри України».

Листом №1188 від 18.11.2020 Державне підприємство «Держреєстри України», повідомило відповідача що, згідно даних основного реєстру складських документів на зерно, прийнятого на зберігання, станом на 18.11.2020 на зерновому складі «Таганча» (), адреса: 09724, Київська область, Богуславський район, с. Іванівка, вул. Залізнична, буд 1 зберігається зерно соняшника та кукурудзи за складськими квитанціями.

Зі змісту вказаного листа вбачається, що загальна сума кукурудзи 3 класу, яка зберігається за вказаною адресою складає 434483 кг.

Таким чином, на підставі вказаного листа, відповідач виніс постанову про арешт майна від 18.11.2020 ВП №63655809, якою наклав арешт на зерно кукурудзи 3-го класу, загальною заліковою вагою 434483 кг, яке зберігається (за складськими квитанціями на зерно) на зерновому складі ПрАТ «Таганча» , та належить боржнику ФГ «Єгор». Вказана постанова внесена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Нормами статті 56 Закону та Інструкцією №512/5 визначено, зокрема, і те, що про проведення опису предмета застави аграрної розписки і накладення на нього арешту виконавець виносить постанову про опис та арешт майна боржника. Під час проведення опису та арешту предмета застави аграрної розписки виконавець оголошує заборону розпоряджатися ним, вилучає його у боржника (у разі, коли врожай зібрано) та передає на зберігання стягувачу, про що зазначається у постанові про опис та арешт майна боржника.

Так, під час фактичного виїзду до ПАТ «Таганча» відповідач здійснив опис та арешт зерна кукурудзи у кількості 434483 кг, про що склав відповідну постанову про опис та арешт майна боржника.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що при здійсненні опису були присутні поняті, а також керівник стягувача ТОВ «Юнікорнс».

Так, вказаною поставою, зокрема, накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним. Також, передано вказане майно на зберігання зерновому складу Прат «Таганча» .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, доводи позивача щодо арештованого відповідачем майна у загальній кількості 934,483 кг, що значно перевищує кількість зерна, зазначеного у виконавчому написі нотаріуса від 17.11.2020 року, яке підлягає стягненню, що в свою чергу, на думку позивача, підтверджується прийняттям оскаржуваних постанов, колегія суддів вважає помилковими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Аналізуючи законодавство та дії приватного виконавця, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній діяв в межах своїх повноважень та у спосіб визначений законом.

Так, приватним виконавцем було винесено три постанови про арешт майна боржника: перша постанова в межах аграрної розписки (500 тон), друга постанова про арешт майна боржника, яке зберігається на зерновому складі загальною кількістю 434,483 кг. (в межах 500 тон, які підлягають стягненню), та третя постанова про опис та арешт майна боржника (434,483 кг) за фактичним місцем зберігання як того вимагає законодавча процедура.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на норми статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких боржник має право бути обізнаний про дату та час проведення опису та арешту його майна, та відповідно має бути присутнім під час проведення опису та арешту майна не знайшли свого підтвердження при дослідженні вказаної статті.

Так, статтею 19 Закону передбачено, зокрема, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Посилання позивача на те, що поняті, які були залучені для проведення опису майна можуть бути заінтересованими особами та пов`язані із стягувачем та/або відповідачем, з огляду на відсутність доказів, які б підтвердили вказане, оцінюються колегією суддів апеляційної інстанції як припущення, а відтак, не можуть братися до уваги при наданні оцінки діям відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За приписом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фермерського господарства "Єгор" залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: