Справа № 120/2865/20-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2865/20-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

19 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління патрульної поліції у Вінницькій області про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 р. по 31.01.2018 р. в сумі 5414,62 грн.;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2016 р. по 30.10.2017 р. в сумі 3005 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 року по 31.01.2018 року в сумі 3885,81 грн. (три тисячі вісімсот вісімдесят п`ять гривень 81 коп).

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2016 року по 30.10.2017 року включно в сумі 3004,65 грн. (три тисячі чотири гривні 65коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що розмір мого посадового окладу становив 2400 грн, а не 2470 грн, як те було зазначено в позові і наведеного в розрахунках. Такий висновок суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки в листі (щодо розгляду адвокатського запиту) від 16.06.2020 року було на який посилається також суд, чітко визначено його посадовий оклад саме у розмірі 2470 грн.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у період з 19.02.2016 року по теперішній час позивач проходить службу в управлінні патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Позивач відповідно до наказу департаменту патрульної поліції з 19.02.2016 року №51 о/с перебував на службі в управлінні патрульної поліції у Вінницькій області та проходив службу в роті № 2 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

Посадовий оклад за вказаною посадою складав 2400 гривень. У зазначений період служби позивачем, відповідно до розстановок несення служби, фактично відпрацьовано 130 нічних змін.

За час проходження служби позивача, відповідачем доплат за службу в нічний час з 19.02.2016 року по 31.01.2018 року не здійснювалось, індексація грошового забезпечення в період з 19.02.2016 року по 30.10.2017 року не проводилася, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не вірно визначено суми заборгованості доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині стягнення доплати за службу в нічний час, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" №988 від 11.11.2015 (далі - Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 постановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Водночас, критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання), визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 р. № 260, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 р. за № 669/28799 (далі - Порядок №260).

Згідно пункту 3 Розділу І вказаного Порядку, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, за період з 19.02.2016 року по 31.01.2018 року включно, позивач відпрацював 130 нічних змін, що підтверджується матеріалами справи, а саме: листами Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, складеними відповідно до графіків несення служби особовим складом.

Таким чином, позивач має право на виплату доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 рік по 31.01.2018 рік у розмірі 35 відсотків посадового окладу.

Разом з тим, відповідач всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, доплату за службу в нічний час не здійснював.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовної вимоги в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 по 31.01.2018 року.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про розмір посадового окладу ОСОБА_1 в сумі 2400 грн.

Так, в листі щодо розгляду адвокатського запиту від 16.06.2020 року на який посилається суд першої інстанції, чітко визначено посадовий оклад позивача в розмірі 2470 грн.

Водночас, з архівних відомостей, де відображено усі нараховані працівникові види оплати, що являються додатками до вказаної відповіді від 16.06.2020 року вбачається, що з лютого 2016 року по січень 2018 року розмір посадового окладу позивача становив 2470 грн.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що позивачем було вірно обраховано заборгованість у вигляді доплати за службу і нічний час за період з 19.02.2016 по 31.01.2018 року в сумі 5414,62 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем у вигляді доплати за службу в нічний час за вищевказаний період становить у загальній сумі 5414 грн. 62 коп., тому в цій частині позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості по індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2016 р. по 30.0.2017 р. в сумі 3005 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (на час виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті Держстату України (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2016/ct/is_c/isc_u/isc2016m_u.html) у квітні місяці 2016 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103 відсотка та складала 103,5 відсотка.

Згідно частини третьої статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Більш того, в силу положень частини другої статті 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауваживши, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З урахуванням викладеного, вимог Закону практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що відповідач, не здійснивши нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення в період з лютого 2016 року по жовтень 2017 року, порушив вимоги Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку № 1078.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2016 року по 30.10.2017 року включно.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що відповідно заявлених позовних вимог позивачем не вірно визначена сума індексації 3005 грн, оскільки стягненню підлягає сума 3004,65 грн.

Згідно із ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового судового рішення в цій частині.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року скасувати в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 року по 31.01.2018 року в сумі 3885,81 грн. (три тисячі вісімсот вісімдесят п`ять гривень 81 коп).

Прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 року по 31.01.2018 року в сумі 5414,62 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.