Справа № 560/2594/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2594/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

21 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької міської ради з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Хмельницької міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням позивача від 29.02.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуальних гаражів, орієнтованою площею 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Хмельницьку міську раду повторно розглянути клопотання позивача від 29.02.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуальних гаражів, орієнтованою площею 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти рішення відповідно до статтей 26,59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 29 вересня 2020 року у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. З підстав викладених в апеляційній скарзі, апелянт просить прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.02.2020 року позивач звернувся до Хмельницької міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуальних гаражів, орієнтованою площею 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1 .

До заяви надав копію паспорта, та графічні матеріали, на яких зазначив бажане місце розташування земельної ділянки ( викопіювання з публічної кадастрової карти)

На звернення позивача, відповідач листом від 17.03.2030 року №Б-22736-19 повідомив про те, що заяву розглянуто, зазначено, що йому необхідно подати клопотання, а також графічні матеріали, які повинні бути виготовлені на замовлення заявника суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом.

Не погоджуючись із діями відповідача під час розгляду його звернення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, надаючи відповідь від 17.03.2030 року №Б-22736-19, фактично не розглянув заяву позивача по суті, а тому не прийняв будь-якого конкретного рішення за результатами розгляду цієї заяви.

Таким чином, встановивши протиправну бездіяльність відповідача, яка виявилась у не розгляді заяви позивача по суті протягом строків та у порядку, встановленому Земельним кодексом України, суд зобов"язав Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву позивача та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зокрема шляхом внесення його на розгляд Хмельницької міської ради.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками Житомирського окружного адміністративного суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 122 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки є вичерпним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач, надаючи відповідь від 17.03.2030 року №Б-22736-19, фактично не розглянув заяву позивача по суті, а тому не прийняв будь-якого конкретного рішення за результатами розгляду цієї заяви.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що у разі подання особою, яка має на це право, заяви з клопотанням або вимогою про вчинення на її користь будь-яких дій, які суб`єкт владних повноважень повинен розглянути/вирішити/вчинити у певний спосіб, а суб`єкт владних повноважень вважає вказані вимоги заявника такими, що задоволенню не підлягають, він повинен навести чіткі, визначені законодавством підстави для відмови у прийнятті рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на необхідність звернення позивача зі спірним питанням через Управління адміністративних послуг, оскільки позивач звернувся з клопотанням в передбаченому законом порядку до органу місцевого самоврядування, уповноваженого на прийняття відповідного рішення відповідачем.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з абз. б ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування, в Україні" представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Разом з тим, Управління адміністративних послуг не є органом місцевого самоврядування, що уповноважений приймати рішення про надання або відмову у наданні відповідного дозволу.

Також колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про необхідність чіткої ідентифікації земельної ділянки на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою суперечить вимогам земельного законодавства.

Відповідно до ч. б ст. 118 Земельного кодексу України у клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. У дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона, буде знаходитись).

Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меле охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України "Про землеустрій").

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висвітленою у постанові від 29 вересня 2020 року по справі № 688/2908/16-ц.

Крім того, суд першої інстанції вірно вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що надані позивачем графічні матеріали не відповідали Порядку, затвердженому рішенням 23 сесії Хмельницької міської ради №31 від 27.02.2013 року, оскільки Земельний кодекс України не передбачає вимогу щодо оформлення графічних матеріалів спеціалізованими землевпорядними організаціями на замовлення заявника як обов`язкову, відтак особа може надати той графічний матеріал, який вона має у своєму розпорядженні та може надати.

Відтак, враховуючи наведені вище обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановивши протиправну бездіяльність відповідача, яка виявилась у не розгляді заяви позивача по суті протягом строків та у порядку, встановленому Земельним кодексом України, необхідно визнати такі дії протиправними та зобов`язати Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву позивача, вирішивши питання, щодо якого звернувся позивач, шляхом внесення його на розгляд Хмельницької міської ради.

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що дії відповідача у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Хмельницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.