Справа № 580/4314/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року справа № 580/4314/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за не отриманий продовольчий пайок, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати компенсації за не отриманий продовольчий пайок за період з 12.10.2009 по 30.04.2020;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за не отриманий продовольчий пайок за період з 12.10.2009 по 30.04.2020.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив військову службу та наказом начальника 222 Центральної артилерійської бази боєприпасів №91 від 30.04.2020 був звільнений з військової служби і був виключений із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. Вважаючи, що має право на виплату компенсації за не отриманий продовольчий пайок відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991, позивач у серпні 2020 року звернувся до відповідача із заявою щодо розрахунку та виплати компенсації за продовольче забезпечення, що не було отримане ним під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 . Проте відповідач відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті такої компенсації. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права.

Відповідач проти позову заперечив. 18.11.2020 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що грошова компенсація замість продовольчих пайків була передбачена законом лише в період з 20.12.1991 по 11.03.2000. Оскільки після 11.03.2000 законодавством не встановлено право військовослужбовців, звільнених з військової служби, на грошову компенсацію замість не отриманого речового та продовольчого забезпечення, підстави для виплати грошової компенсації за не отриманий пайок відсутні. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №243 від 27.11.2009 з 27.11.2009 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення. Наказом начальника 222 Центральної артилерійської бази боєприпасів №91 від 30.04.2020 позивач був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

27.08.2020 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив розрахувати вартість і виплатити йому компенсацію за неотриманий продовольчий пайок в період з 27.11.2009 по 30.04.2020.

Військова частина НОМЕР_1 листом №1588/39/1574 від 04.09.2020 повідомила позивача про відсутність права на виплату компенсації за не отриманий продовольчий пайок в період проходження військової служби з 27.11.2009 по 30.04.2020.

Вважаючи відмову у невиплаті компенсації за не отриманий продовольчий пайок протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (в редакції, чинній на момент набрання чинності вказаним Законом), було визначено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. (далі Закон №2011).

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011 (в редакції, чинній на момент набрання чинності вказаним Законом) порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Проте, пунктом 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» №1459-ІІІ від 17.02.2000 (далі Закон №1459), який набрав чинності 11.03.2000, було призупинено дію частини 2 статті 9 Закону №2011 в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них.

В подальшому до пункту 2 Закону №1459 вносились зміни Законами України №1577-III від 23.03.2000, №2463-III від 29.05.2001, №3111-III від 07.03.2002, №662-IV від 03.04.2003, №3200 від 15.12.2005.

На час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи пункт 3 Закону №1459 є чинним, неконституційним не визнавався та викладений в наступній редакції: «Призупинити дію частини другої статті 9 Закону №2011 в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).».

Отже, грошова компенсація замість продовольчих пайків здійснювалась з 20.12.1991 по 11.03.2000.

На виконання частини 4 статті 9 Закону №2011 Кабінетом Міністрів України 12.03.1996 було прийнято постанову №316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ.». (далі Постанова №316).

Постанова №316 втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002, тому з вказаної дати застосуванню не підлягає.

На час виникнення спірних правовідносин (прийняття позивача на військову службу 27.11.2009) стаття 9 Закону №2011 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» №328-V від 03.11.2006 була викладена в новій редакції, та стосується питань грошового забезпечення військовослужбовців і не стосується правовідносин щодо забезпечення військовослужбовців продовольчими пайками та виплатою грошової компенсації замість них.

Також Законом №328-V від 03.11.2006 Закон №2011 був доповнений статтею 91, якою врегульовані правовідносини щодо продовольчого, речового та іншого забезпечення військовослужбовців.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню частина 1 статті 91 Закону №2011.

Частиною 1 статті 91 Закону №2011 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Кабінет Міністрів України прийняв постанову №426 від 29.03.2002 (далі Постанова №426), якою затверджено:

- норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань;

- норми заміни продуктів харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань.

Підпунктом «б» пункту 1 Примітки до Норм харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, затверджених Постановою №426, визначено, що за цією нормою за рахунок держави харчуванням забезпечуються військовослужбовці офіцерського складу, прапорщики, мічмани і військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, працівники авіації МНС, які постійно працюють на аеродромах, полігонах, технічних і стартових позиціях і безпосередньо обслуговують літальні апарати (літаки, вертольоти, планери, екраноплани, мотодельтаплани тощо) та забезпечують їх польоти, за винятком вихідних та святкових днів, крім військовослужбовців офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, працівників авіації МНС і які забезпечують у зазначені дні бойове чергування.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин законом був встановлений обов`язок Збройних Сил та інших військових формувань забезпечувати військовослужбовців харчуванням. При цьому видача продовольчих пайків та виплата компенсації за не отримані продовольчі пайки не передбачена.

Зазначеним вище спростовуються доводи позивача щодо наявності у нього права на виплату компенсації за не отриманий продовольчий пайок.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 5 Закону України Про судовий збір як особа з інвалідністю 2 групи, судові витрати у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за не отриманий продовольчий пайок за період з 12.10.2009 по 30.04.2020 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий А.В. Руденко