Справа № 640/16890/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Кондраток А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту в частині,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» звернулось до суду з даним позовом, в якому, просило визнати протиправним та нечинним положення абз. 3 п. 6.1.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваними положеннями акту визначено обов`язок споживача, який має чинний договір про постачання електричної енергії з фіксованим терміном дії та має намір змінити електропостачальника, повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір за 21 календарний день до дати закінчення терміну дії чинного договору. Зазначене положення, на погляд позивача, порушує один із основних принципів функціонування ринку електричної енергії, а саме право споживача на вільний вибір постачальника.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскаржувана норма не суперечить правовим нормам вищої юридичної сили, крім того, не порушує права позивача

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені в позові. Апелянт наголошує, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що можливість застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з фіксованим терміном дії з ініціативи споживача внаслідок зміни електропостачальника, не є додатковим фінансовим зобов`язанням, що накладається на споживача, який здійснює право на зміну електропостачальника, чим допустив невірне тлумачення частин 7 та 10 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії»..

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи, що оскаржуваний пункт Правил роздрібного ринку електричної енергії носить рекомендаційний характер, не порушує права позивача, крім того, наголошує, що всі норми права, що регулюють спірні правовідносини, спрямовані на забезпечення балансу в захисті як споживача електричної енергії, так і постачальника.

В судовому засіданні 13.01.2021 представники сторін надали усні пояснення, підтримавши свої письмові доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї. При цьому, представник апелянта наполягав, що суд першої інстанції розглянув справу поверхнево, без глибокого занурювання у суть спору, прийнявши до уваги лише доводи відповідача.

В судове засідання 20.01.21 представники сторін, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, до суду не прибули, тому згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 19.12.2018 ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» підписало заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, згідно з положеннями якої позивач приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут».

06.02.2019 ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» надіслав ТОВ «Львівенергозбут» лист № 9, у якому повідомив про укладення ним договору на постачання електричної енергії з ТОВ «Торгова електрична компанія» та намір змінити електропостачальника.

У подальшому, рішенням Господарського суду Львівської області від 10.07.2019 по справі № 914/545/19 з ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» було стягнуто штраф у розмірі 1119128,14 гривень на користь ТОВ «Львівенергозбут» за дострокове розірвання договору внаслідок зміни електропостачальника.

На думку позивача, зазначене рішення обґрунтоване абзацом третім пункту 6.1.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, відповідно до якого, якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

Позивач, вважаючи наведений абзац пункту таким, що порушує його законні права та інтереси в частині обмеження права на вільний вибір постачальника електричної енергії, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не знайшли підтвердження доводи позивача щодо дискримінаційності та протиправності положень абзацу третього пункту 6.1.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів повною мірою погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» № 1540-VIII від 22.09.2016 (далі - Закон № 1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Правову основу функціонування ринку електричної енергії становлять Конституція України, цей Закон, закони України «Про альтернативні джерела енергії», «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про природні монополії», «Про захист економічної конкуренції», «Про охорону навколишнього природного середовища», міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України

На виконання зобов`язань України за Договором про заснування Енергетичного Співтовариства та Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, цей Закон спрямований на імплементацію актів законодавства Енергетичного Співтовариства у сфері енергетики, а саме Директиви 2009/72/ЄС про спільні правила внутрішнього ринку електричної енергії та про скасування Директиви 2003/54/ЄС, Регламенту (ЄС) 714/2009 про умови доступу до мережі транскордонного обміну електроенергією та скасування Регламенту (ЄС) 1228/2003, Директиви 2005/89/ЄС про заходи для забезпечення безпеки інвестування до системи електропостачання та інфраструктури (ст.2 Закону № 1540-VIII)

В свою чергу, положеннями Директиви 2009/72/ЄС (п. «а» ч. 5 ст. 3) передбачено, що держави-члени забезпечують, щоб у разі, якщо споживач з дотриманням умов контракту захоче змінити постачальника, то зміну було здійснено відповідним оператором або операторами протягом трьох тижнів. Держави-члени забезпечують, щоб зазначені у пунктах «а» і «б» ч. 5 ст. 3 Директиви 2009/72/ЄС права надавалися споживачам на недискримінаційній основі у тому, що стосується виплат, зусиль або часу.

Положення пунктів а) та е) частини 1 Додатку 1 «Заходи щодо захисту прав споживачів» Директиви 2009/72/ЄС встановлюють, що заходи мають на меті гарантувати, щоб споживачі:

а) мали право на укладення договору зі своїм постачальником електроенергетичних послуг, в якому, серед іншого, вказуються строк дії договору, умови для поновлення та припинення надання послуг та дії договору, а також зазначення того, чи дозволяється розірвання договору без відшкодування;

е) не платили за зміну постачальника.

Таким чином, Директива 2009/72/ЄС передбачає право споживача безкоштовно змінити постачальника, при чому договір з постачальником, серед іншого, повинен містити положення про умови припинення дії договору та положення щодо того чи дозволяється розірвання такого договору без відшкодування (штрафних санкцій).

Вказані норми відображені, зокрема, ч. 5 ст. 72, п. 2 ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 Закону № 1540-VIII, якими передбачено, що споживачі мають право вільно обирати електропостачальників.

Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника.

Згідно з п. 10 ч. 7 ст. 56 Закону № 1540-VIII умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 1540-VIII, зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника.

На виконання зазначених положень, постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), пунктом 1.1.1 Розділу І яких визначено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Порядок зміни електропостачальника за ініціативою споживача врегульовано Главою 6.1 Розділу VI Правил.

Так, пунктом 6.1.1. Глави 6.1 Розділу VI Правил визначено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення (п. 6.1.3. Глави 6.1 Розділу VI Правил).

Датою початку процедури зміни електропостачальника вважається дата отримання всіх необхідних даних, передбачених пунктом 6.1.5 цієї глави (п. 6.1.6. Глави 6.1 Розділу VI Правил).

Пунктом 6.1.16 Правил передбачено, що попередній електропостачальник після отримання від адміністратора комерційного обліку повідомлення про зміну електропостачальника повинен здійснити всі необхідні заходи щодо припинення дії договору про постачання електричної енергії зі споживачем на заплановану дату зміни електропостачальника. До припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу попередній електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії на умовах чинного договору.

Отже, загальні засади регулювання ринку електричної енергії, які визначені Законом № 1540-VIII, не відрізняються від європейських стандартів та положень Директиви 2009/72/ЄС.

Вказані вище положення Закону № 1540-VIII та Директиви 2009/72/ЄС підтверджують, що штрафні санкції за дострокове розірвання договору постачання електричної енергії при зміні постачальника не є тотожними платі (додатковим фінансовим зобов`язанням) за зміну постачальника.

Додаткові фінансові зобов`язання, про які йдеться в ч. 10 ст. 56 Закону № 1540-VIII, не стосуються штрафних санкцій за недотримання умов договору, а лише «вартості зміни постачальника», витрат, які могли би бути встановлені при такій зміні (можливі витрати з технічних причин чи інші витрати).

Як Директива 2009/72/ЄС, так і Закон № 1540-VIII передбачають відсутність плати за зміну електропостачальника поряд з можливістю застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору.

Отже, аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що вони спрямовані на забезпечення балансу в захисті інтересів як споживача, так і постачальника, що є цілком логічним.

З цією метою розрізняють заборону плати за дії (додаткові послуги) електропостачальника у процедурі вибору/зміни постачальника споживачем як гарантію захисту інтересів споживача, та компенсаційні виплати постачальнику, що є правовими гарантіями його інтересів.

Так, постачальник, укладаючи договір про постачання електричної енергії на визначений строк, не може бути повністю позбавлений будь-якого захисту від можливих втрат від дострокового розірвання договору з ініціативи споживача, оскільки умови діяльності електропостачальника відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону № 1540-VIII передбачають, що для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку «на добу наперед», внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту, і у випадку дострокового розірвання договору з споживачем несе збитки від сплати неустойки продавцям електричної енергії. Враховуючи зазначене імплементовані в українське законодавство норми щодо можливості встановити штрафні санкції за дострокове розірвання договору мають компенсаційний характер.

Отже, можливість застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору (укладеного на визначений строк) з ініціативи споживача внаслідок зміни електропостачальника не суперечить чинному законодавству і правомірно застосовується в господарських правовідносинах.

З огляду на викладене, посилання представника позивача на те, що постанова НКРЕКП №312 від 14.03.2018 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, зокрема, оскаржуваний пункт 6.1.3, містить дискримінаційні та протиправні положення не знаходять свого підтвердження.

Крім того, на користь висновку суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивача оскаржуваним пунктом 6.1.3 Правил свідчить те, що ця норма не була застосована Господарським судом Львівської області в рішенні від 30.09.2020 у справі №914/545/19, тобто, оскаржуваний пункт Правил не став перешкодою для судового захисту порушеного права позивача. Також, відсутні будь-які посилання на цей пункт і в постанові Верховного Суду від 04.02.2020, якою скасовані попередні судові рішення за касаційною скаргою позивача у вказаній справі.

З огляду на викладене, слушними є доводи відповідача, що абзац 3 пункту 6.1.3 Правил має рекомендаційний характер і не створює будь-яких юридичних наслідків для позивача, що і було підтверджено вищенаведеними судовими рішеннями.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято цілком обґрунтовано, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк