Справа № 604/801/20
Суддя: Сидорак Г. Б.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/801/20
Провадження № 2-а/604/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі :

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю: секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови серії БАБ № 410758 від 20.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності, в обґрунтування якого зазначив, що постановою серії БАБ № 410758 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, за ч. 2 ст. 140 КУпАП за те, що 20.08.2020 року об 11 годині 55 хвилин в смт. Підволочиськ, по вулиці Д.Галицького, поблизу проїжджої частини дороги здійснював торгівлю із транспортного засобу без відповідного погодження із органами поліції, чим порушив п.32.1 (а) ПДР України. Проте, позивач не погоджується із вказаним рішенням відповідача, оскільки вважає себе невинним, оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи. У зв`язку з чим, просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 20.08.2020 року серії БАБ №410758 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 КУпАП, провадження по справі закрити.

У судове засідання представник позивача адвокат Кулеба І.І.не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутності позивача, на вимогах викладених у позові наполягає, просить позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, завчасно повідомлявся про час, місце та день розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим підстав для відкладення розгляду справи не вбачається, й суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів.

Крім того, як передбачено ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Таким чином, з урахуванням заяви представника позивача та належним чином повідомленого відповідача, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України без проведення фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 288 КпАП України, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Судом встановлено, що 20 серпня 2020 року інспектором СРПП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову серії БАБ № 410758, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

З постанови про адміністративне правопорушення, вбачається, що позивач 20.08.2020 року в смт. Підволочиськ по вул. Д.Галицького, поблизу проїжджої частини здійснював торгівлю із транспортного засобу без відповідного погодження із органами поліції, чим порушив п. 32.1 ПДР.

Згідно з п. 32.1 ПДР з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджується розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламо носіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій.

Судом встановлено, що територія на якій здійснювалась торгівля не відноситься до смуги відведення автомобільних доріг і також на даній ділянці не знаходиться червона лінія міських вулиць, що підтверджується рішенням №226 виконавчого комітету Підволочиської селищної ради від 08.08.2019 року та комплексною схемою розміщення тимчасових споруд для ведення підприємницької діяльності по вул. Д. Галицького в смт. Підволочиськ , погодженою у 2013 році: заступником начальника Управління містобудування та архітектури Тернопільської облдержадміністрації, головним інженером філії «Підволочиський райавтодор», начальником Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області. Протилежного в судовому засіданні відповідачем не доведено.

Частина 2 ст. 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Відповідно до п.1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що територія, на якій здійснювалась торгівля відноситься до смуги відведення автомобільних доріг і на даній ділянці знаходиться червона лінія міських вулиць.

Також, оскаржувана постанова не містить жодних посилань на небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу чи наявність матеріальних збитків.

Судом встановлено, що при складанні постанови свідки правопорушення не запрошувалися, інших доказів, які підтверджують правомірність накладення адміністративного стягнення відповідачем не надано.

Крім того, склад адміністративного правопорушення, зазначений у постанові серії БАБ № 410758, не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 140 КУпАП

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 та 284 КУпАП, зокрема, в постанові потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з вимогами статті 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному Законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інша обставина, яка має значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експертизи, речових доказів, показниках технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та відеозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачу по справі надавалась можливість заперечувати, спростовувати доводи позивача, надавати докази своєї незгоди, але він за власним бажанням не скористався своїм процесуальним правом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Оглянувши письмові матеріали, суд вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 такою, що постановлена з порушенням положень КпАП України, оскільки обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення про порушення Правил дорожнього руху України, не підтверджуються жодними іншими доказами, зокрема документами, фото, відео або поясненнями свідків правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зважаючи на той факт, що відповідач не надав доказів правомірності свого рішення, що є його обов`язком відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, будь-який сумнів тлумачиться на користь особи, що притягається до відповідальності, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем передчасно та без повного та всебічного з`ясування усіх обставини справи, вина позивача не підтверджена належними та допустимими доказами.

Так, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем надано не було, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 132-1, 229,251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 229, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ №410758 від 20 серпня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 7 «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Г.Б. Сидорак