Справа № 462/7218/20
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/7218/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі судових засідань: Каралюс Т.Р.,

за участю позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП від 03.11.2020 року. В обґрунтування позову вказав, що 03.11.2020 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля, у якому він перебував на місці пасажира, а керувала автомобілем його цивільна дружина, а тому винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП є безпідставним та така постанова підлягає скасуванню, а тому позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний в ухвалі суду строк відповідач подав суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що оскаржувану постанову винесено відносно позивача, оскільки останній був учасником ДТП, при оформленні якої виявлено відсутність у ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортними засобом відповідної категорії.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, вказав, що не перебував за кермом транспортного засобу 03.11.2020 р.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача, який поданому суду відзиві вказав про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши зібрані по справі докази, оглянувши диски із відеозаписом, надані відповідачем, матеріали адміністративної справи № 462/7214/20, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 03.11.2020 року поліцейським рядовим поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Присяжним О.Р., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3380922 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень /а.с.2/.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 03.11.2020 року о 23:18 год. у м. Львів на вул. Городоцька, 174 ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, керував транспортним засобом без права керувати таким, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.2 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку коли існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, із аналізу вищенаведених норм законів, вбачається, що посвідчення водія відповідної категорії пред`являється водієм при використанні ним транспортного засобу в дорожньому русі на вимогу поліцейського, який здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, покликається на те, що не здійснював керування транспортним засобом, а був лише пасажиром.

Разом з тим, такі пояснення позивача спростовуються оглянутим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, долученого до матеріалів справи, на якому чітко зафіксовано, що позивач вказує працівнику патрульної поліції про відсутність у нього посвідчення водія та не заперечує факту керування транспортним засобом у момент ДТП, а вказує на технічну несправність такого.

Крім цього, пояснення позивача спростовуються постановою Залізничного районного суду м. Львова від 28.12.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення дорожньо-транспортної пригоди 03.11.2020 року, яка позивачем не оскаржена та набрала законної сили.

Відтак, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова серії ЕАМ №3380922 від 03.11.2020 року є законною, оскільки позивач, будучи учасником ДТП, не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, що підтверджується матеріалами справи, зокрема відеозаписом із нагрудного відеореєстратора поліцейського долученого до відзиву на позову, який був дослідженим судом при розгляді справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що доводи позивача є необґрунтованими, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП доведено, під час винесення постанови, примірник якої надано позивачу, дотримано прав позивача, враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, про що свідчить розмір накладеного адміністративного стягнення, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5-10, 14, 20, 44, 47, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Текст рішення суду складений 22 січня 2020 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.