Справа № 809/821/13-а
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"22" січня 2021 р. справа № 809/821/13-a
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши в письмовому провадженні подання Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 30.12.2020 № 210 про видачу дублікату виконавчого листа в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Західного територіального управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним наказу та поновлення на роботі, -
В С Т А Н О В И В:
Заступник начальника Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Макухіна І.В. звернулася до суду із поданням від 30.12.2020 № 210 про видачу дублікату виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Західного територіального управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним наказу та поновлення на роботі.
Подання від 30.12.2020 № 210 мотивовано тим, що на виконання в Франківському відділі Державної виконавчої служби у місті Львові Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебував виконавчий лист № 809/821/13-а, виданий 14.05.2015 Івано-Франківським окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 809/821/13-а за позовом ОСОБА_1 до начальника Західного територіального управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним наказу та поновлення на роботі. 12.04.2017 державним виконавцем Франківському відділі Державної виконавчої служби у місті Львові Головного територіального управління юстиції у Львівській області Леськівом Б.Я. повернуто вищевказаний виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. 14.12.2020 представник позивача Грищенко О.М. звернувся до Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністесртва юстиції (м.Львів) із заявою, в якій повідомив про втрату оригіналу виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015 та видачу його дублікату. За вказаних обставин, Заступник начальника Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністесртва юстиції (м.Львів) Макухіна І.В. звернулася до суду із поданням від 30.12.2020 № 210, в якому просить видати дублікат виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015 та поновити строк на його пред`явлення до примусового виконання.
Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.
Підпунктом 18.4 пункту 18 розділу VІІ Перехідні положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
В свою чергу, згідно з абзацом десятим частини 1 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
В даному випадку, заступник начальника Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Макухіна І.В. не надала суду докази надсилання подання від 30.12.2020 № 210 про видачу дублікату виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015 іншим учасникам справи.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що пунктом 10 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та підпунктом 18.4 пункту 18 розділу VІІ Перехідні положень Кодексу адміністративного судочинства України передбачає звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про видачу дубліката виконавчого документа.
В даному випадку, виконавчий лист № 809/821/13-а від 14.05.2015 повернуто стягувачу без прийняття до виконання 12.04.2017 державним виконавцем Франківському відділі Державної виконавчої служби у місті Львові Головного територіального управління юстиції у Львівській області Леськівом Б.Я. Натомість, із поданням від 30.12.2020 № 210 про видачу дублікату виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015 звернулась до суду заступник начальника Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Макухіна І.В., яка не є державним виконавцем, на виконанні якого перебував виконавчий лист № 809/821/13-а від 14.05.2015, а також не є керівником органу Державної виконавчої служби, який наділений повноваженням на представництво інтересів такого органу в суді.
Частиною першою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з частиною третьою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Відповідно до частини четвертої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.
Отже, Кодекс адміністративного судочинства України розмежовує такі юридичні категорії як "представництво" та "самопредставництво".
Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів") положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.
2 червня 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", яким внесено зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV "Перехідні положення" Основного Закону України доповнено пунктом 16-1, підпункт 11 якого передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
Крім того, відповідно до статті 131-2 Конституції України, законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 2 червня 2016 року №1401-VIII.
Таким чином, з 1 січня 2020 року представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.
Суд звертає увагу на те, що підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України врегульовані лише питання представництва.
Водночас, самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.
Враховуючи наведене, допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав, можливий за умови сукупної наявності зазначених умов.
Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).
Статтею 82 Цивільного кодексу України визначено, що на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.
Згідно з частиною четвертою статті 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, і спеціальним законом, а саме Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".
Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.
Частиною першою статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр).
Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, з-поміж інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").
Відповідно до пункту другого частини першої статті 1 цього закону витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в ухвалах від 26.03.2020 в справі № 826/7435/17, від 15.10.2020 в справі № 420/969/20, від 10.11.2020 в справі № 420/4368/20, від 11.11.2020 в справі № 420/2914/20.
В даному випадку подання від 30.12.2020 № 210 про видачу дублікату виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015 подано до суду від імені Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), підписано заступником начальника Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Макухіною І.В., на підтвердження повноважень надано довіреність від 04.01.2021 № 19.5-09/20.
У Єдиному реєстрі адвокатів України також відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 , має статус адвоката і такого документа до подання від 30.12.2020 № 210 не додано.
При цьому, суд звертає увагу на те, що на час підписання заступником начальника Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Макухіною І.В. подання від 30.12.2020 № 210 про видачу дублікату виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015, долученої до вказаного подання довіреності № 19.5-09/20 ще не існувало, оскільки така довіреність видана 04.01.2021.
Відповідно до частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Зважаючи на відсутність доказів надсилання подання від 30.12.2020 № 210 про видачу дублікату виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015 іншим учасникам справи, а також підписання такого подання особою, яка не має права його підписувати, суд дійшов висновку повернути Франківському відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подання від 30.12.2020 № 210 про видачу дублікату виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015 без розгляду.
Керуючись статтями 55, 57, 59, 167, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Подання Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 30.12.2020 № 210 про видачу дублікату виконавчого листа № 809/821/13-а від 14.05.2015 повернути заявнику без розгляду.
Ухвалу суду може бути оскаржено в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.