Справа № 520/676/21
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"22" січня 2021 р. справа №520/676/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Котеньов О.Г., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 131, м. Черкаси, 18008, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-12596/14-20СГ від 28.12.2020 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки, розташованої в адмінмежах Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області, розміром 1,8568 га, кадастровий номер :05:001:0567;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області видати наказ про погодження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки, розташованої в адмінмежах Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області, розміром 1,8568 га, кадастровий номер :05:001:0567, згідно заяви ОСОБА_1 від 10.12.2020;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень.

Позивачем 21.01.2021 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову у цій справі шляхом заборони відповідачу до набрання законної сили рішенням суду у справі №520/676/21:

- передавати у комунальну власність земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0567;

- у будь-який спосіб змінювати межі, кадастровий номер або цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0567, у тому числі шляхом поділу або об`єднання з іншою земельною ділянкою;

- заборонити територіальним громадам в особі міських, селищних або сільських рад до набрання законної сили рішення Суду у справі 520/676/21 приймати у комунальну власність земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0567;

- доручити контроль за виконанням цієї ухвали Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ) (01001, м. Київ, провулок Музейний, будинок 2-Д);

- у резолютивній частині ухвали, на підставі статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», серед іншого зазначити строк пред`явлення ухвали до виконання, повне найменування Відповідача, РНОКПП Позивача.

В обґрунтування вищевказаної заяви позивач зазначив, що оскаржуваний наказ містить очевидні ознаки протиправності, оскільки в даному разі повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу.

Позивач вказує, що станом на момент подання цієї заяви про забезпечення позову відповідачем ведеться інтенсивна робота по передачі земельних ділянок державної власності територіальним громадам у комунальну власність, що підтверджується інформацією на офіційному веб-сайті відповідача. Аналіз документів, розміщених на сайті, на думку позивача, дозволяє встановити, що передача земель відбувається протягом останніх двох місяців, а отже існує суттєвий обґрунтований ризик, що і земельна ділянка :05:001:0567, відмова передачі якої у власність позивача оскаржується, також буде передана комунальну власність до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

При цьому позивачем не надано доказів щодо існування достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів по забезпеченню позову може привести до несприятливих наслідків для прав позивача, у разі постановлення на його користь судового рішення.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, „з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Тобто, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Призначенням інституту забезпечення адміністративного позову є недопущення порушення прав позивача під час розгляду адміністративної справи та створення умов для можливості реального виконання рішення суду в подальшому.

Судом встановлено, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, зазначених у ч. 2 ст. 150 КАС України для забезпечення даного адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову є необґрунтованими, а заява позивача про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч.8 ст.154 КАС України).

Керуючись ст.ст.2, 150-154, 241-243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 131, м. Черкаси, 18008, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Г. Котеньов