Справа № 200/11972/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 р. Справа№200/11972/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Героїв Праці, 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

21 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Селидівського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) з заявою про призначення пенсії згідно ч. 1 п. З ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Рішенням відповідача від 30 вересня 2020 року № 2233, позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за нормами ч.3 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних роботах та до пільгового стажу не зараховано період з 05.12.2005 по 12.01.2006 на підприємстві ВАТ "Шахтобудмонтажне управління №1", так як згідно даних підсистеми ІКІС ПФУ: "Відомості з реєстру страхувальників" підприємство перереєстроване на підконтрольній українській владі території та відсутні документи, які підтверджують пільговий характер роботи; до страхового стажу не зараховано період роботи на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська" з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2018 по 31.08.2020, оскільки відсутні відомості про сплату шомісячних внесків за цей період до МДЗ України (ОК-5 від 29.09.2020).

Час військової служби з 13.12.1995 року по 24.06.1997 року не зараховано до страхового стажу.

Позивач вважає вищевказане рішення відповідача протиправним, не обґрунтованим та просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Селидівського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області № 2233 від 30 вересня 2020 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно ч. 1 п.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

-зобов`язати Селидівське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 05.12.2005 по 12.01.2006 на підприємстві ВАТ "Шахтобудмонтажне управління №1" та військову службу з 13.12.1995 року по 24.06.1997 року, а до страхового стажу період роботи на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська" з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2018 по 31.08.2020 та призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 1 п.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

-стягнути з Селидівського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року суд відкрив провадження по справі, призначивши до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22 січня 2021 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач вмотивовував наступним.

ОСОБА_1 , звернувся 29.09.2020 року по вебпорталу до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. №1058-1V.

Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача склав 21 рік 9 місяців 21 день, в тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 23 роки 04 місяці 20 днів, з них за ст. 14-20 - шахтарі складає 14 років 02 місяці 13 днів, за ст. 14-25 - шахтарі складає 05 років 08 місяців 07 днів, за кожний повний рік роботи додатково зараховано З місяці, а за 14 років додатково зараховано 3 роки 6 місяців.

До пільгового стажу не зараховано періоди:

- з 05.12.2005 по 12.06.2006 на підприємстві ВАТ «Шахтобудмонтажне управління № 1, так як згідно даних підсистеми ІКІС ПФУ «Відомості з реєстру страхувальників», підприємство перереєстроване на підконтрольній українській владі території, але відсутні необхідні документи, що підтверджують пільговий характер роботи.

До страхового стажу не зараховано періоди:

- з 01.06.2010 по 31.12.2010 та з 01.06.2018 по 31.08.2020 на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків до МДЗ України.

- період військової служби не зараховано до страхового стажу, так як до військової служби позивач не працював за професіями та в умовах, що надають право на пільгову пенсію за Списком № 1, після військової служби минуло більше трьох місяців до працевлаштування на підземні роботи за Списком № 1.

За таких обставин позивачу відмовлено в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку за нормами частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Гірницьким МВМ Селидівського МВ УМВС України в Донецькій області 21.10.1997 року, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 .

Відповідач Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, яке є юридичною особою , 85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Героїв Праці, 6 та є суб`єктом владних повноважень.

ОСОБА_1 , звернувся 29.09.2020 року по вебпорталу до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. №1058-ІV.

Згідно Рішенням відповідача від 30 вересня 2020 року № 2233, позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за нормами ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних роботах та до пільгового стажу не зараховано період з 05.12.2005 по 12.01.2006 на підприємстві ВАТ "Шахтобудмонтажне управління №1", так як згідно даних підсистеми ІКІС ПФУ: "Відомості з реєстру страхувальників" підприємство перереєстроване на підконтрольній українській владі території та відсутні документи, які підтверджують пільговий характер роботи; до страхового стажу не зараховано період роботи на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська" з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2018 по 31.08.2020, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до МДЗ України (ОК-5 від 29.09.2020).

Згідно відзиву на адміністративний позов період військової служби не зараховано до страхового стажу, так як до військової служби позивач не працював за професіями та в умовах, що надають право на пільгову пенсію за Списком № 1, після військової служби минуло більше трьох місяців до працевлаштування на підземні роботи за Списком № 1.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копій трудових книжок позивача НОМЕР_3 , НОМЕР_4 позивач працював:

з 24.09.1993 року по 09.11.1995 року учень гірничого поверхні;

з 13.12.1995 року по 24.06.1997 року служба в армії;

з 27.04.1998 року по 12.12.1998 року гірничий підземний;

з 05.12.2005 по 12.01.2006 гірничомонтажник на підприємстві ВАТ "Шахтобудмонтажне управління №1";

з 30.01.2006 по теперішній час на підприємстві шахта "Курахівська"(а.с. 18-22).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.08.2020 року № 500 ОСОБА_1 за період з 27.04.1998 року по 03.05.1998 року працював повний робочий день на підземних роботах шахта «Курахівська». (а.с.34).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.08.2020 року № 294 ОСОБА_1 за період за період з 06.01.2000 по 07.11.2000 року працював повний робочий день на підземних роботах ПРАТ «Шахтауправління «Покровське» (а.с.37).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29.09.2020 року № 45 ОСОБА_1 за період за період з 03.08.2016 по теперішній час працював повний робочий день на підземних роботах ВП «шахта «Курахівська».

Згідно військового квитка УН № 1127590, проходив строкову службу з 13.12.1995 року по 24.06.1997 (а.с.24-25).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до абзацу першого ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що у трудовій книжці позивача мається запис - 05.12.2005 року прийнятий гірничим монтажником підземним з повним робочим днем в шахті на ВАТ "Шахтобудмонтажне управління №1" та звільнений з цієї посади 12.01.2006 року, тому посилання в оскаржуваному рішенні на відсутність документів, які підтверджують пільговий характер роботи, є протиправним, оскільки трудова книжка містить всі необхідні, оформлені належним чином відомості про займану посаду і період виконуваної роботи для підтвердження цього стажу роботи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позиція відповідача, про те, що відсутні необхідні документи, що підтверджують пільговий характер роботи, є безпідставною, стаж роботи був підтверджений в контексті статей 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.48 Кодексу законів про працю в Україні, з дотриманням вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу, тому цей період має бути зараховані до пільгового стажу позивача.

Окрім цього, відповідач посилається на те, що періоди роботи позивача на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська" з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.06.2018 року по 31.08.2020 року не зараховані до страхового стажу позивача, через відсутність відомостей про сплату щомісячних внесків.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини 1 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частина 2 статті 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 20 Закону).

Несвоєчасне виконання підприємством обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду 'України фактично позбавило Позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

За таких обставин, суд вважає, що певний період стажу позивача не може бути не зарахований через не сплату підприємством страхових внесків, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством не може впливати на право заявника на перерахунок пенсії.

Позивач в позовній заяві просить суд зарахувати до страхового стажу період роботи на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська" в якості гірничого робочого з повним робочим днем під землею з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.06.2018 року по 31.08.2020 року на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська" до його страхового стажу.

Тобто, позивач просить зарахувати вказані спірні періоди періоди до страхового, а не пільгового стажу роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за доцільним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької об ласті, зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська" з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.06.2018 року по 31.08.2020 року на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська".

Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду проходження строкової військової служби з 13.12.1995 року по 24.06.1997 року, суд зазначає наступне.

Законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011 -XII.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

При цьому на підставі ст. 8 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, зарахування періоду військової служби до стажу прямо передбачено нормами закону та не пов`язується з необхідністю сплати страхових внесків.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються, зокрема, військові квитки.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідач не врахував до стажу позивача період проходження строкової військової служби, так як до військової служби позивач не працював за професіями та в умовах, о надають право на пільгову пенсію за списком 1, після військової служби минуло більше трьох місяців до працевлаштування на підземних роботах за списком 1.

Час проходження військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Із записів трудових книжок позивача вбачається НОМЕР_3 , АГ № 466282, що позивач

з 24.09.1993 року по 09.11.1995 року учень гірничого поверхні,

з 13.12.1995 року по 24.06.1997 року служба в армії,

з 27.04.1998 року по 12.12.1998 року гірничий підземний

Отже, позивач до моменту призову на військову службу працював учнем гірничого поверхні, та він не має права на зарахування строку військової служби до пільгового стажу роботи.

Але, позивач має право на зарахування періоду проходження строкової військової служби до страхового стажу роботи.

Отже, період проходження строкової військової служби з 13.12.1995 року по 24.06.1997 року підлягає зарахуванню позивачу до страхового стажу роботи.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасувати рішення Селидівського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області № 2233 від 30 вересня 2020 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно ч. 1 п. З ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Суд дійшов висновку про протиправність рішення та ним встановлено, що Селидівське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області зобов`язано зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 05.12.2005 року по 12.01.2006 року на підприємстві ВАТ "Шахтобудмонтажне управління №1" та період роботи на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська" з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.06.2018 року по 31.08.2020 року, а до страхового стажу - військову службу з 13.12.1995 року по 24.06.1997 року.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 1 п.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо призначення пенсії, із чітким зазначенням страхового та пільгового стажу, нарахування пенсійних виплат, є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Тому, в позовних вимогах позивача щодо зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 1 п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», слід відмовити та одночасно зобов`язати Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Героїв Праці, 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Героїв Праці, 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2233 від 30 вересня 2020 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно ч. 1 п.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Зобов`язати Селидівське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Героїв Праці, 6, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 05.12.2005 року по 12.01.2006 року на підприємстві ВАТ "Шахтобудмонтажне управління №1" та період роботи на підприємстві ДП "Селидіввугілля" ВП шахта "Курахівська" з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.06.2018 року по 31.08.2020 року, а до страхового стажу - військову службу з 13.12.1995 року по 24.06.1997 року.

Зобов`язати Селидівське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Героїв Праці, 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 29.09.2020 року про призначенні пенсії на пільгових умовах з урахуванням правових висновків суду.

Стягнути з Селидівське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Героїв Праці, 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 22 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков