Справа № 500/2529/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2529/19 пров. № ЗВ/857/3/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Затолочного В. С.
суддів -Бруновської Н. В.
Матковської З. М.
з участю секретаря судового засідання Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 500/2529/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі також ОСОБА_2 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі також ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у поновленні пенсії позивачу від 06 листопада 2018 року № 8654/03;

- зобов`язати відповідача провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років позивачу з 07.10.2009 року з її одночасним перерахунком, відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі також Закон № 2262-XII), з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі № 500/2529/19 скасовано та прийняти постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_2 від 06 листопада 2018 року №8654/03. Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області провести поновлення та виплату позивачу пенсії за вислугою років з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону № 2262-XII і компенсацією втрати частини доходів.

11 січня 2021 року відділом документального забезпечення роботи суду канцелярією Восьмого апеляційного адміністративного суду зареєстровано заяву представника позивача ОСОБА_1 (надалі також - представник, ОСОБА_1 ) про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 500/2529/19.

Заява мотивована тим, що станом на 06 січня 2021 року постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року належним чином і в повному обсязі не виконана, а саме:

- не здійснено належним чином перерахунок/осучаснення пенсії позивачу на підставі статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- не проведено виплату пенсії позивачу за період з 07.10.2009 по 30.09.2020 з посиланням на відсутність бюджетного фінансування;

- не нараховано та не виплачено компенсацію втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 2009 року.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12 січня 2021 року заяву передано на розгляд головуючого судді Затолочного В.С., суддів Бруновської Н.В. та Матковської З.М.

Учасники справи були належним чином, відповідно до положень глави 7 розділу I Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися.

Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави для ухвалення додаткового судового рішення, викладені в заяві, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що така підлягає задоволеною з огляду на наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, ч.1,2 статті 55, ч.1,2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Згідно із частинами другою - четвертою статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин першої та другої вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови, а саме - невиконання рішення суду.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

ГУ ПФУ в Тернопільській області у листі від 05.10.2020 №1900-0319-8/15804 повідомляє позивача, що пенсія за вислугу років поновлена з 07.10.2009 з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону № 2262-XII і нарахована компенсація втрати часини доходів. В результаті виконання рішення суду розмір пенсії позивача з 01.10.2020 склав 2824,80 грн. Також нарахована доплата за період з 07.10.2009 по 30.09.2020. Вказане судове рішення внесено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Разом з тим, з наданих суду документів не вбачається повне виконання рішення суду відповідачем, зокрема з Протоколу за пенсійною справою від 06.08.2020 та Перерахунку пенсії від 21.09.2020, долучених до листа ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Також не проведено виплату пенсії позивачу за період з 07.10.2009 по 30.09.2020, не нараховано та не виплачено компенсацію втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 2009 року.

Таким чином, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року в частині виплати пенсії за вислугою років ОСОБА_2 з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і компенсацією втрати частини доходів відповідачем повністю не виконано.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне скористатися своїм правом щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, що об`єктивно сприятиме захисту прав позивача та призведе до встановлення дійсних причин невиконання судового рішення із застосуванням відповідних правових наслідків.

З урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, колегія суддів вважає заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року в адміністративній справі № 500/2529/19 підставною та обґрунтованою, а відтак остання підлягає до задоволення.

При цьому, належить зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області подати звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року в адміністративній справі № 500/2529/19 у чотирнадцятиденний строк з дати прийняття цієї ухвали.

Керуючись статтями 243, 248, 310, 321, 325, 328, 382 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року в адміністративній справі № 500/2529/19.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати Восьмому апеляційному адміністративному суду звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року в адміністративній справі № 500/2529/19 у чотирнадцятиденний строк з дати прийняття цієї ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська