Справа № 243/10521/20
Суддя: Сидоренко І. О.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 » імені В.Банних Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, старшого інспектора прикордонної служби «Мілове» імені В.Банних Волківського Олега Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 » імені В.Банних Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, старшого інспектора прикордонної служби «Мілове» імені В.Банних Волківського Олега Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, який обґрунтований тим, що 30 листопада 2020 року відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 136652, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та було накладено стягнення в розмірі 1700,000 грн.

З вказаною постановою позивач не згоден, оскільки справу розглянуто особою, яка не мала права притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду, порушеннями іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього. Порядок оформлення, розгляду та обліку матеріалів про адміністративні правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України врегульовано Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів та справ про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898. Пунктом 3 цієї Інструкції встановлено, що від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 222-1 КУпАП та накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону, командири загонів морської охорони та їх заступники; начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники; коменданти оперативно-бойових прикордонних комендатур та їх перші заступники; начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби, відділень (груп) дільничних інспекторів прикордонної служби, відділів спеціальних дій на воді) та командири кораблів, катерів і дивізіонів, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів; старші змін прикордонних нарядів, старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Отже, посада ОСОБА_2 не передбачає повноважень по розгляду від імені Держприкордонслужби справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Крім того, сама по собі Постанова про притягнення особи до відповідальності не може без підтвердження іншими доказами, свідчити про встановлення факту порушення позивачем п. 3 Постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року.

Зазначає, що відповідач повинен був надати, зокрема, належний відеозапис або довідку, або будь які інші докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Він мав право на ознайомлення з доказами при розгляді справи, має право надавати пояснення та докази та заперечення при розгляді справи, однак був позбавлений такої можливості. Отже, фактично розгляд справи був проведений без надання доказів правопорушення та без урахування всіх обставин справи.

Відповідач зобов`язаний був довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ст. 204-2 КУпАП, а саме перетину ним 14 березня 2020 року о 19.30 год (майже 8,5 місяців з дня вчинення правопорушення до дня складання постанови) тимчасово непрацюючого пропуску через Державний контроль України в н.г. «Маринівка», що відповідачем зроблено не було.

Також зазначає, що відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 та 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення. Проте, відповідачем при складання постанови не з`ясовано, коли було виявлено правопорушення та чи дійсно воно було вчинено.

Ураховуючи викладені обставини, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 136652 від 30 листопада 2020 року, винесену старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Волківським Олегом Юрійовичем про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у суму 1700,00 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача відділу служби «Мілове» Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, свого представника для участі в судовому засіданні не направив, причини його неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідач старший інспектор прикордонної служби Волківський О.Ю. будучи повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі не з`явившихся осіб, що не суперечить вимогам ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як видно з постанови про накладення адміністративного стягнення № 136652 від 30 листопада 2020 року, старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД впс ІНФОРМАЦІЯ_1 , лейтенантом ОСОБА_2 (старшим прикордонних нарядів ППр) розглянута справа про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 та встановлено, що 30.11.2020 року о 00 год. 00 хв. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено ОСОБА_1 , який пояснив, що 14.03.2020 року о 19.30 год. здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Фндерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України в н.п. «Маринівка» на напрямку н.п. «Маринівка» (ТОТ) н.п. «Куйбишево» (РФ), чим порушив вимоги п. 3 Постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганських областях, виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», тобто скоїв правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. За вказане правопорушення на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Позивач в своєму позові наполягає на неправомірність винесеної постанови, посилаючись на розгляд справи особою, яка не мала права притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки посада ОСОБА_2 не передбачає повноважень по розгляду від імені Держприкордонслужби справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, на відсутність будь яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, на позбавлення його права на ознайомлення з доказами при розгляді справи, надання пояснення та доказів і заперечень при розгляді справи.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП слід що, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і т.д.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідач та представник відповідача до судового засідання не з`явилися, будьяких доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не надали. За таких обставин, доводи які викладені у адміністративному позові позивачем слід вважати достовірними а саме: відсутність будь яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, позбавлення його права на ознайомлення з доказами при розгляді справи, позбавлення права на надання пояснень та доказів і заперечень при розгляді справи, що мають значення для правильного вирішення справи і такі доводи слід тлумачити на користь позивача.

Суд зазначає, що в основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень було покладено пояснення ОСОБА_1 , що він скоїв правопорушення, що має ознаки складу, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

За приписами ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815.

Так за п. 3 даного Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Таким чином, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Натомість, суд зазначає, що представниками відповідача у порушення ч. 2, 5 ст. 77 КАС не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача 30 листопада 2020 року оскаржуваної постанови.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що в діях позивача при перетині Державного кордону України був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Одночасно, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо відсутності повноважень у відповідача ОСОБА_2 на складання оскаржуваної постанови, оскільки згідно п. 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року № 898, інспектор мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладати адміністративне стягнення.

Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 439,40 грн. Проте ставка судового збору за подачу даного позову становить 420,40 грн. (0,2 від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року 2102,00 грн.). Отже сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в межах встановленої ставки судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 20, 71, 77, 86, 90, 159-163, 186 КАС України, ст.ст. 222-1, 247, 251, 258, 283 КУпАП, ст. 33, 62 Конституції України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 » імені В. Банних Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, старшого інспектора прикордонної служби «Мілове» імені В.Банних Волківського Олега Юрійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 136652 від 30 листопада 2020 року, винесену старшим інспектором прикордонної служби АЮД відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 » імені Віктора Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Волківським Олегом Юрійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у суму 1700,00 грн.

Провадження в адміністративній справі за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Луганського прикордонного загону за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у сумі 210 гривень 20 копійок.

Стягнути з старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби «Мілове» Волківського Олега Юрійовича на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у сумі 210 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня складення в повному обсязі до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко