Справа № 140/2508/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/2508/20 пров. № А/857/13685/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року (суддя Валюх В.М., м. Луцьк, повний текст рішення складено 12 жовтня 2020 року) у справі № 140/2508/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 12 лютого 2020 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 1000000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, щоу спірному випадку відсутнє порушення податкового законодавства, оскільки на виконання вимог Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 408 (далі - Порядок № 408) він подав в електронному вигляді заяву про реєстрацію платником податку та про реєстрацію в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизних складів, зокрема, 31.05.2019 вперше, 09.08.2019 - повторно, та отримав підтвердження, що заява була прийнята. Тому податкове повідомлення-рішення відповідача від 12 лютого 2020 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 1000000,00 грн за порушення пункту 9 Порядку № 408, підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 12 лютого 2020 року № .

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що фактичною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 02.07.2019 по 27.01.2020 не забезпечив подання заяви про реєстрацію платником акцизного податку з реалізації пального та акцизного складу, при тому, що у даний період ним здійснювалася реалізація пального (в кількості 7526,25л на суму 207119,65 грн). Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 12 лютого 2020 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 1000000,00 грн. за порушення пункту 9 Порядку № 408 є правомірним, тому підстави для його скасування відсутні.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача ,переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого є « 47.30 роздрібна торгівля пальним», перебуває на обліку платником податку, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 12.08.2015 , довідкою про взяття на облік платника податків від 26.11.2007 № 429, та має ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним серії АС, реєстраційний номер 1900112, видану Головним управлінням ДФС у Волинській області терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024 на місце торгівлі: АДРЕСА_1 .

На підставі наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 23.01.2020 № 232 «Про проведення фактичної перевірки» 27.01.2020 уповноваженими особами Головного управління ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС, розташованої по вул. Шкільна 2А, у с. Павлівка Іваничівського району, про що складено акт від 28.01.2020 № 03/19/32-05/ НОМЕР_1 .

Згідно з актом від 28.01.2020 № 03/19/32-05/ НОМЕР_1 перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 9 Порядку № 408, абзацу другого пункту 22 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу ХХ «Перехідні положення», підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212, підпункту 212.1.1 пункту 212.1 статті 212, підпункту 212.1.1 пункту 212.1 статті 212 ПК України. Так, відповідно до даних АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 станом на 27.01.2020 не зареєстрований в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового, не зареєстровано акцизні склади в підсистемі «Відомості про акцизні склади». Згідно з даними звіту з фіскальної пам`яті за період з 02.07.2019 по 27.01.2020 здійснено реалізацію пального в кількості 7526,25 літрів на суму 207119,65 грн.

Під час проведення перевірки у представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - Іванчук Т.Й. були відібрані письмові пояснення від 27.01.2020, у яких ОСОБА_2 вказала, що реєстрацію платника акцизного податку та реєстрацію акцизного складу проводили двічі, у травні 2019 року - було не прийнято, з 09.08.2019 провели вдруге, та надійшла квитанція про прийняття заяви. У зв`язку з тим, що в квитанції було вказано про прийняття заяви, то вважали, що реєстрація проведена.

31.01.2020 до Головного управління ДПС у Волинській області від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення на акт фактичної перевірки.

Листом від 11.02.2020 № 1178/ФОП/03-20-32-03-11 Головне управління ДПС у Волинській області повідомило позивача про те, що висновки акта фактичної перевірки не підлягають скасуванню, а заперечення на акт перевірки є таким, що не підлягає задоволенню.

Головне управління ДПС у Волинській області 12.02.2020 на підставі акта фактичної перевірки від 28.01.2020 № 03/19/32-05/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, прийняло податкове повідомлення-рішення № , яким відповідно до пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України застосовані штрафні (фінансові) санкції за платежем «акцизний податок на пальне» в сумі 1000000,00 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Волинській області від 12 лютого 2020 року № , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального, мало місце не з вини платника податків, що виключає застосування до позивача штрафних санкцій відповідно до пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів. Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з абзацом другим пункту 22 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників податку з 1 липня 2019 року, зобов`язані до 1 липня 2019 року зареєструватися платниками податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 408 суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників акцизного податку з 1 липня 2019 р., зобов`язані до 1 липня 2019 р. зареєструватися, як платники акцизного податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники акцизного податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 408 платники акцизного податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Один акцизний склад реєструється виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів. Без реєстрації акцизного складу забороняється здійснення реалізації пального або отримання і реалізація спирту етилового на такому складі.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 408 реєстрація платника акцизного податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочих дні до початку ввезення на митну територію України або до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового або акцизних складів (далі - заява), форма якої затверджується Мінфіном. На підставі заяви, що подається для реєстрації особи як платника акцизного податку, здійснюється одночасно реєстрація акцизних складів такого платника. У разі введення в експлуатацію нових акцизних складів після реєстрації особи як платника акцизного податку платник акцизного податку - розпорядник акцизного складу подає заяву з відміткою про реєстрацію акцизного складу. Заява складається та подається до контролюючого органу за основним місцем обліку особи, як платника податків з використанням засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг. На заяву накладається кваліфікований електронний підпис керівника юридичної особи або уповноваженої особи, фізичної особи - підприємця або її представника. Датою і часом подання заяви до контролюючого органу є дата і час, зазначені у квитанції про доставку заяви (перша квитанція). У заяві зазначається інформація про всі наявні у розпорядника акцизного складу та введені в експлуатацію акцизні склади із зазначенням кодів адміністративно-територіальних одиниць згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України. Щодо кожного акцизного складу в заяві зазначається ідентифікатор об`єкта оподаткування, про який надіслано повідомлення відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Кодексу.

Пунктом 9 Порядку № 408 визначено, що датою реєстрації платника акцизного податку / акцизного складу є дата включення його до реєстру платників, але не раніше ніж 1 липня 2019 року.

Згідно з пунктом 128-1.2 статті 128 ПК України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Разом з тим, абзацом другим пункту 25 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що норми пункту 128-1.2 статті 128-1 застосовуються з 1 жовтня 2019 року, а норми пункту 128-1.3 статті 128-1 - з 1 січня 2020 року (крім штрафних санкцій за неподання електронних документів з акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, та з акцизних складів, розпорядники яких до 1 липня 2019 року не підпадали під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

Таким чином, суб`єкти господарювання зобов`язані були до 01.07.2019 зареєструватися платниками податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 01.01.2019, а відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 1000000 грн., починаючи з 01.10.2019.

При цьому, необхідною умовою застосування до платника податків штрафних санкцій на підставі пункту 128-1.2 статті 128 ПК України є наявність вини платника податків у відсутності реєстрації акцизного складу у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2020 ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку в електронній формі подав заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового або акцизних складів. При цьому, згідно з додатковими поясненнями позивача від 22.06.2020, квитанція №2 ним отримана не була, а в кабінет платника надійшла інформація, що заява про реєстрацію платником акцизного податку не прийнята .

Крім того, судом встановлено, що протягом травня-липня 2019 року ОСОБА_1 в телефонному режимі консультувався з працівниками Головного управління ДПС у Волинській області щодо неприйняття заяви, на що отримував відповідь, що програма є новою і погано працює. Вказані пояснення підтверджуються роздруківкою телефонних розмов , показаннями свідка ОСОБА_2 .

Вказані обставини не заперечуються відповідачем.

Надалі, як встановлено судом першої інстанції, позивач 09.08.2019 повторно направив вказану заяву, на що отримав повідомлення, що звіт доставлено в поштову скриньку ДПС, а також отримав квитанцію № 1. Разом з тим, квитанція № 2 позивачу не надійшла, натомість в кабінет платника надіслано інформацію, що заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового або акцизних складів прийнято, травень 2019 р., створений 09.08.2019. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано витяг з особистого кабінету платника . В той же час, відповідачем долучено до матеріалів справи копію квитанції № 2 від 09.08.2019, з якої вбачається, що заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового або акцизних складів не прийнято, у пункті 5 «відомості про акцизні склади» заяви не заповнена інформація про «Початок періоду дії договору на право власності або користування приміщенням/територією».

Однак докази отримання вказаної квитанції позивачем в матеріалах справи відсутні й відповідачем таких суду не подано.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за № 959/30287 (далі - Порядок № 557), у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: друга квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі, затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу (адресатом) за результатами ідентифікації, обробки електронного документа та засвідчує факт і час приймання (неприймання) чи реєстрації такого електронного документа; перша квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами автоматизованої перевірки електронного документа та засвідчує факт і час отримання такого електронного документа в момент такого отримання.

Пунктами 8 - 11 розділу ІІ Порядку № 557 передбачено, що перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня. У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі. Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом. Не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та цим Порядком, формується друга квитанція. Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції). На другу квитанцію накладається печатка відповідного контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник другої квитанції зберігається в контролюючому органі. У разі наявності другої квитанції про прийняття електронного документа датою та часом прийняття (реєстрації) електронного документа контролюючим органом вважаються дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

З огляду на вказане колегія суддів звертає увагу, що саме друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. Разом з тим, доказів отримання позивачем квитанції № 2 від 09.08.2019 про неприйняття заяви відповідач суду не надав, тоді як позивач заперечив отримання вказаної квитанції та надав суду витяг з особистого кабінету платника про реєстрацію спірної заяви .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані у квитанції № 2 від 09.08.2019 причини неприйняття заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового або акцизних складів (а саме, у пункті 5 «відомості про акцизні склади» заяви не заповнена інформація про «Початок періоду дії договору на право власності або користування приміщенням/територією») не можуть бути визнані такими, що відповідають вимогам законодавства, оскільки у пункті 5 вказаної заяви позивач у графах 7 - 9 відобразив відомості про акцизний склад АЗС, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва від 30.08.2002 № 5 (а.с. 16), тому графи 10, 11 «Початок періоду дії договору на право користування приміщенням/територією» взагалі не підлягала заповненню, про що позивач зробив відповідну відмітку.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відсутність реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального, що має місце не з вини платника податків, виключає застосування до платника податків штрафних санкцій на підставі пункту 128-1.2 статті 128 ПК України.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 вчиняв активні дії щодо подання заяви про реєстрацію платника акцизного відсутність реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального, повідомляв працівників контролюючого органу про наявні проблеми щодо прийняття вказаної заяви, був переконаний, що таку заяву все ж було зареєстровано до проведення фактичної перевірки, а тому відсутні підстави вважати, що виявлене під час фактичної перевірки порушення у вигляді відсутності реєстрації акцизного складу мало місце саме з вини позивача.

Аналізуючи фактичні обставини справи та вищенаведені законодавчі приписи, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 12 лютого 2020 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 1000000,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

У підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі №140/2508/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 21 січня 2021 року