Справа № 161/13702/20
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/157/5/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

представника позивача Крючкова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Позов обґрунтовано тим, що 13 серпня 2020 року виконувачем обов`язків начальника Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби Стояновським О.О. розглянуто справу про порушення митних правил та винесено постанову в справі про порушення митних правил №0018/126000/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Із вказаною постановою позивач не згідний, вважає її необґрунтованою та протиправною, прийнятою без врахування всіх обставин справи. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він є посадовою особою декларанта ТОВ «Велінктон». Для проведення митного оформлення та випуску у вільний обіг на митній території України автомобіля марки «Toyota Avensis», VIN НОМЕР_1 , позивач в інтересах ТОВ «Велінктон» подав митну декларацію ІМ40ДЕ №204020/2020/216721, а також товаросупровідні документи, які підтверджують дату виготовлення вказаного транспортного засобу, а саме 2012 рік. Розрахунок необхідних до сплати митних платежів був здійснений з урахуванням календарного року виготовлення транспортного засобу - 07 березня 2012 року.

За результатами проведення митним органом перевірки правильності визначення року виготовлення вказаного транспортного засобу було встановлено, що автомобіль марки «Toyota Avensis» виготовлено заводом-виробником у 2011 році. У зв`язку з цим митний орган дійшов висновку, що ТОВ «Велінктон» нібито не вжив заходів для встановлення достовірних даних щодо дати виготовлення вказаного автомобіля, що призвело до зменшення суми митних платежів у розмірі 5842 грн. 31 коп., та заявив у митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення суми митних платежів, а саме року виготовлення автомобіля, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України.

З такими твердженнями позивач не згідний, оскільки він лише здійснював декларування товару на підставі наданих товаросупровідних документів від клієнта, ніякого відношення до достовірності вказаних там відомостей не мав, як і самого умислу на ухилення від сплати митних платежів, тому будь-які твердження митного органу є необґрунтованими та нічим не підтвердженими. За усі відомості у товаросупровідних документах, їх достовірність, несе продавець транспортного засобу, тобто компанія «Apex Tradel LTD».

Митний орган дійшов висновку про неправильне зазначення календарного року виготовлення імпортованого транспортного засобу на підставі відомостей від AT «Тойота Україна», проте ніяким чином не аргументував чи має вказана юридична особа відповідну ліценцію на визначення років виготовлення транспортних засобів марки «Toyota». Вважає, що така інформація повинна розцінюватися виключно як рекомендація митному органу, однак не може бути беззаперечною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Разом із тим, відповідач не послався на нормативно-правовий акт, відомчий наказ, міжурядову угоду чи міжнародний договір тощо, які б надавали права митним органам Державної фіскальної служби України замовляти та використовувати відповідну оцінку автомобілів. Вказаний інформаційний ресурс з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення в порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Позивач вважає, що будь-які звинувачення у порушенні митних правил не можуть ґрунтуватися виключно на інформації з баз даних юридичних осіб, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено, в таких базах даних України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, року випуску автомобілів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

При декларуванні товару позивач не мав прямого умислу на вчинення будь-яких порушень митних правил, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України.

ОСОБА_1 , як і митний орган, не є суб`єктом-оцінювачем та експертом у визначенні років виготовлення транспортних засобів та визначення дати їх першої реєстрації, який може однозначно встановити достовірність відомостей, зазначених у реєстраційних документах, у зв`язку з чим при декларуванні транспортного засобу надавалося свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із зазначеною датою першої реєстрації транспортного засобу - 07 березня 2012 року, а тому декларант правильно використав ставку податку для такого типу транспортних засобів. Вказане свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

Також зазначив, що митним органом не надсилалось жодних запитів до фірми-продавця «Apex Trade LTD» про будь-які фактичні обставини щодо продажу транспортного засобу марки «Toyota Avensis» VIN НОМЕР_1 , його вартість чи рік виготовлення, умови поставки, що свідчить про невчинення відповідачем дій задля встановлення подання позивачем недостовірних відомостей у товаросупровідних документах.

Посилаючись на викладене вище, просить визнати протиправною та скасувати постанову винесену виконувачем обов`язки начальника координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби Стояновським О.О. у справі про порушення митних правил №0018/126000/20 від 13 серпня 2020 року, а провадження у справі закрити. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3420 грн. 40 коп., які включають сплачений судових збір у розмірі 420 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Представник відповідача - головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби Ясінська О.Я. подала відзив на позовну заяву, зміст якого відповідає оскаржуваній постанові. Разом із тим, зазначено, що позивачем не надано доказів того, що транспортний засіб марки «Toyota Avensis» VIN НОМЕР_1 , виготовлений 2012 року. Вказано також, що позивач свідомо та умисно допустив порушення митних правил за ознаками ст. 485 МК України. Крім того, з метою з`ясувати рік випуску вказаного вище транспортного засобу митницею був зроблений відповідний запит приватному підприємцю спеціалісту-оцінювачу ОСОБА_2 , який надав копію експертної довідки від 12 травня 2020 року №9139/20, де зазначено, що рік випуску транспортного засобу 2011. Однак позивачем для митного оформлення було подано експертну довідку вказаного вище спеціаліста-оцінювача, де роком випуску транспортного засобу зазначено 2012. У зв`язку із вказаними розбіжностями Координаційно-моніторинговою митницею Держмитслужби до Національної поліції було надіслане відповідне повідомлення про протиправне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення. Також вказав, що рік випуску автомобіля позивач міг дізнатися в мережі Інтернет на спеціалізованих ресурсах, однак не скористався даною можливістю. Відповідачем був надісланий лист до офіційного імпортера «Toyota» ПП «Тойота України» з приводу з`ясування дати виробництва вказаного вище автомобіля, на який отримано відповідь, де роком виробництва цього автомобіля зазначено 2011. Наведене вище доводить вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, у зв`язку з чим оскаржувана постанова винесена підставно. У зв`язку з цим просить ухвалити судове рішення, яким залишити постанову Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби в справі про порушення митних правил №0018/126000/20 від 13 серпня 2020 року без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Крючков В.О. подав відповідь на відзив, де зазначив, що відзив повністю дублює постанову у справі про порушення митних правил, не відображає в чому саме не погоджується митний орган із позовними вимогами та вважає їх безпідставними. У зв`язку з цим відзив митного органу вважає необґрунтованим, усі заперечення та звинувачення, з якими він не погоджується, є непідтвердженими та існують виключно у припущеннях відповідача, тому не повинні братися судом до уваги при вирішенні справи. Разом з тим звернув увагу, що ОСОБА_1 здійснював декларування товару на підставі наданих товаросупровідних документів від клієнта, ніякого відношення до достовірності вказаних там відомостей не мав, як і самого умислу на ухилення від сплати митних платежів. Також зауважив, що всі звинувачення митного органу ґрунтуються на інформації, отриманої від ПП «Тойота Україна», яке стверджує, що надає неофіційну інформацію, за достовірність якої не несе відповідальності та яку неможливо перевірити в частині календарного року виготовлення запитуваного транспортного засобу. Надана вказаним підприємством таблиця складена у довільній формі, не скріплена печаткою, не підшита, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом. Крім цього, відповідач не аргументував наявність у вказаної юридичної особи відповідної ліцензії на право здійснення будь-якої оціночної діяльності із визначення вартості, року випуску транспортних засобів. Щодо відомостей із комерційного сайту exist.ua про рік випуску автомобіля, на які посилається відповідач, позивач зазначив, що на цьому сайті здійснюється продаж автозапчастин і йому невідомо яким чином митний орган отримав таку інформацію.

Також зазначає, що митний орган не спростовує достовірності наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, де зазначений рік виготовлення транспортного засобу - 2012, що свідчить про правдивість вказаних в ньому відомостей. Разом з тим, вказане свідоцтво не містило ознак підробки, а тому сумнівів у своїй достовірності не викликало. Подані ним необхідні товаросупровідні документи для митного оформлення транспортного засобу узгоджуються між собою й у всіх них вказаний рік виготовлення транспортного засобу 2012. Відкриті джерела, через які позивач повинен був перевірити достовірність року виготовлення ввезеного ним транспортного засобу, про що вказує відповідач, не мають офіційного походження, відповідних дозвільних документів, а тому інформація з таких джерел не може бути належною доказовою базою. Позивач здійснював декларування товару на підставі наданих товаросупровідних документів від клієнта, ніякого відношення до достовірності вказаних там відомостей немає, як і самого умислу на ухилення від сплати митних платежів.

Представник позивача Крючков В.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що позивач є керівником компанії, яка імпортує автомобілі з Євросоюзу. Для розмитнення придбаного автомобіля марки «Toyota Avensis» контрагент надав відповідні документи (інвойс, бріор), де вказано рік виготовлення цього транспортного засобу 2012. На підставі цих документів автомобіль був зареєстрований Поліською митницею та сервісним центром. Через деякий час відповідач визначив рік виготовлення вказаного вище транспортного засобу 2011, у зв`язку з чим був здійснений перерахунок митних платежів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив справу розглянути без його участі, у задоволенні позову відмовити, оскаржувану постанову залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.

В судовому засіданні встановлено, що постановою виконувача обов`язків начальника Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби Стояновським О.О. №0018/126000/20 від 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 17526 грн. 93 коп.

Згідно з цією постановою 12 травня 2019 року до митного поста «Рівне» Поліської митниці Держмитслужби директором ТОВ «Велінктон» ОСОБА_1 було подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA204020/2020/216721 для здійснення митного контролю та митного оформлення товару «Легковий автомобіль марки «Toyota», моделі «Avensis», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , із зазначеним 2012 календарним та модельним роком випуску, об`ємом двигуна 2231 куб. см, типом палива - дизель». У вказаній митній декларації позивач у графі 47 «Нарахування платежів» для нарахування акцизного податку зазначив коефіцієнт віку (Квік) 7 замість коефіцієнт віку (Квік) 8, заявив суму в розмірі 77674 грн. 25 коп., в графі 47 за кодом 0380 вніс документ 370 від 17.04.2020 року (інвойс №370), де вказано рік виготовлення автомобіля - 2012, такий же рік виготовлення автомобіля позивач вказав і у графі 31. Проте, відповідно до листа ТОВ «Тойота Україна» фактичний рік виготовлення транспортного засобу марки «Toyota», моделі «Avensis», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 - 2011. Невірне зазначення декларантом у митній декларації року випуску автомобіля призвело до заниження розміру митних платежів на суму 5842 грн. 31 коп. Відповідно до отриманої інформації з ресурсу сайту, що міститься у відкритому доступі в мережі «Інтернет» - exist.ua, де ОСОБА_1 міг дізнатися інформацію про рік виготовлення транспортного засобу, датою виготовлення вказаного вище транспортного засобу з номером кузова НОМЕР_1 є 2011 рік. Такий же рік виготовлення зазначеного автомобіля вказаний і у довідці спеціаліста-оцінювача ОСОБА_2 від 12 травня 2020 року №9139/20.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція статті 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної у формі умислу.

Відповідно до ст. 262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 5 статті 265 МК України передбачено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Частиною 8 ст. 257 МК України визначено перелік відомостей, які вносяться до митної декларації декларантом. Зокрема, відповідно до підпунктів «а», «г» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України, до декларації декларантом вносяться відомості про найменування, код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною 5 статті 266 МК України визначено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, графа 31 МД повинна містити такі відомості про товар: опис товару відповідно до товаросупровідних документів в обсязі, достатньому для його розпізнання та віднесення до коду згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, у графі 31 митної декларації наводиться опис транспортного засобу: тип, модель та марка, колір, рік виготовлення та введення в експлуатацію, ідентифікаційний номер, номери кузова, шасі (рами), двигуна, об`єм двигуна (куб. см).

Таким чином, для притягнення до відповідальності позивача за порушення, передбачене статтею 485 МК України, необхідно встановити факт заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та наявність умислу позивача на вчинення відповідних дій.

При цьому, для встановлення суб`єктивної сторони вказаного виду порушення необхідно правильно та повно встановити фактичні обставини справи задля розуміння наявності чи відсутності умислу позивача до заявлення в митній декларації неправдивих відомостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як встановлено вище, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувало те, що згідно з митною декларацією календарний рік виготовлення автомобіля позивач вказав 2012, однак датою виготовлення вказаного транспортного засобу є 2011 рік.

Згідно з п. 8 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року (далі Правила), визначення року виготовлення транспортного засобу (далі ТЗ) здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків).

Більшість виробників ТЗ зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17-значному ідентифікаційному номері. Разом з тим існують виробники ТЗ, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера ТЗ. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер ТЗ, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається.

За рік виготовлення ТЗ приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ.

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена у спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорт німецького зразка або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

Оскільки в автомобілі марки «Toyota», моделі «Avensis» в ідентифікаційному номері НОМЕР_1 під десятим символом знаходиться цифра «0», яка неоднозначно свідчить про рік виготовлення та суттєво відрізняється від року виготовлення, який вказаний у товаросупровідних документах на транспортний засіб, у зв`язку з чим визначити рік виготовлення ТЗ за вказаним номером неможливо, позивач при заповненні митної декларації керувався даними зазначеними в наданих продавцем вказаного автомобіля - компанією «Apex Trade LTD», товаросупровідними документами, зокрема Інвойсом №370 (а.с. 16), свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та декларацією пропуску (а.с. 19), де роком виготовлення та випуску цього транспортного засобу вказаний 2012. Справжність перелічених вище документів чи достовірність зазначених у них відомостей відповідач під сумнів не ставить.

Отже, при заповнені митної декларації позивачем зазначено рік виготовлення транспортного засобу відповідно до встановленої Правилами норми, згідно з якою в разі неможливості визначення року виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером, роком виготовлення вважається рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на транспортний засіб.

Суд не бере до уваги поданий відповідачем лист підприємства з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна» №29384/1-20 від 09 червня 2020 року з додатком щодо року виготовлення автомобіля марки «Toyota», моделі «Avensis», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 75-76), на який також є посилання в оскаржуваній постанові, оскільки відповідачем не надано доказів того, що вказане підприємство має достовірну інформацію про рік випуску цього транспортного засобу марки, тому судом не приймається інформація надана вказаним підприємством щодо дати виготовлення автомобіля «Toyota», моделі «Avensis», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Суд не бере до уваги також подані сторонами експертні довідки № 9139/20 від 12 травня 2020 року, які видані експертом ОСОБА_2 про рік випуску автомобіля марки «Toyota», моделі «Avensis», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 18, 79), оскільки вони суперечать одна одній так як у першій довідці рік випуску вказаний 2012, а у другій - 2011. Слід зазначити, що з цих підстав Координаційно-моніторинговою митницею Держмитслужби до Національної поліції України було надіслане повідомлення №2/2020 про протиправне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення (а.с. 81), результатів розгляду якого в матеріалах даної справи немає і сторонами суду не подано.

Щодо тверджень відповідача про використання інформації з мережі Інтернет, чим міг скористатися позивач для встановлення року випуску автомобіля, про що також зазначено в оскаржуваній постанові, суд зазначає таке.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11 вересня 2015 року № 689, передбачено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації - інформація отримана з мережі Інтернет.

Тобто відповідно до вказаної Методики та Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 липня 2015 року №684, посадовими особами може бути отримана інформація з мережі Інтернет для аналізу, виявлення та оцінки ризиків під час митного оформлення, однак дані з мережі Інтернет не можуть слугувати як належний, допустимий та достовірний доказ вчинення особою адміністративного правопорушення, в даному випадку для встановлення підтвердження року випуску транспортного засобу, що впливає на оподаткування.

Тому суд критично оцінює посилання відповідача на інформацію з Інтернет ресурсів, зокрема сайту exist.ua, оскільки відсутні докази достовірності даних, які містяться на вказаному сайту та джерело походження такої інформації.

Таким чином, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позивачем заповнена декларації, зокрема п. 31, та визначений рік випуску транспортного засобу 2012р. у відповідності до діючих Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року, а відповідачем належними, допустимими і достовірними доказами вказані відомості не спростовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, не подавши до суду належних доказів, які підтверджують винуватість позивача в порушенні митних правил, зокрема у вчиненні ним дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів, не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 257, 262, 264, 265, 266, 458, 485, 486, 495 МК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Постанову в справі про порушення митних правил №0018/126000/20 від 13 серпня 2020 року виконувача обов`язків начальника Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби Стояновського Олексія Олександровича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу VІІ Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , с. Воєгоща, Камінь-Каширський район, Волинська область, 44534, РНОКПП НОМЕР_2 ; відповідач Координаційно-моніторингова митниця Держмитслужби, вул. Дегтярівська, 11Г, корпус 3, м. Київ, 04119, .

Головуючий:Б. С. Гамула