Справа № 480/7885/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
22 січня 2021 року Справа № 480/7885/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
судді - Опімах Л.М.,
розглянувши у спрощеному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у місті Суми", третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що є власником будинку АДРЕСА_1 , у вересні 2020 року дізнався, що з 31.05.2016 у будинку зареєстрований чоловік його матері ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що реєстрація місця проживання ОСОБА_2 у будинку проведена відповідачем з порушенням законодавства, зокрема без згоди позивача як власника будинку. Цим питанням займалися його мати ОСОБА_3 , яка діяла від його імені на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Ця довіреність не містила повноважень на надання згоди від імені позивача на проведення реєстрації місця проживання в будинку інших осіб. Саме письмова згода останньої стала підставою для реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , в належному позивачеві будинку.
Приймаючи рішення про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , в належному позивачеві будинку, відповідач Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» порушив Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016.
02 жовтня 2020 року позивач звернувся до Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» із заявою, в якій просив провести перевірку підстав реєстрації ОСОБА_2 , у будинку та прийняти рішення про скасування цієї реєстрації.
08 жовтня 2020 року відповідачем відмовлено у задоволенні заяви.
Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, як на його думку, полягає у неприйнятті рішення про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , у будинку АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача скасувати реєстрацію.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що підстави для скасування реєстрації відсутні, оскільки відповідно до ст. 244 Цивільного кодексу України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. У довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Ст. 317 Цивільного Кодексу України передбачає, що право розпорядження полягає в юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.
У випадку реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_2 у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є позивач, реєстрація була проведена за заявою ОСОБА_2 , за згодою представника власника житлового приміщення ОСОБА_3 , відповідно до договору доручення і виданій на його основі довіреності на розпорядження майном, в тому числі і житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .
Третя особа, ОСОБА_2 , надав пояснення, в яких вказав, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , матір`ю позивача. Протягом тривалого часу він, його дружина та позивач разом будували будинок, проживали в ньому. В будинку крім нього ніхто не зареєстрований. На даний час існують судові спори навколо будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, зокрема про визнання права власності на Ѕ частину будинку за ОСОБА_3 , та за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.
При цьому, реєстрація ОСОБА_2 у будинку відбувалася за згодою позивача, від імені якого діяла його мати ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Тому, відмову відповідача у скасуванні реєстрації відповідає вимогам п.6 Правил реєстрації місця проживання.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підляє закриттю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 02 жовтня 2020 року позивач звернувся до Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» із заявою, в якій просив провести перевірку підстав реєстрації ОСОБА_2 , у будинку АДРЕСА_1 та прийняти рішення про скасування цієї реєстрації ( а.с.14).
08 жовтня 2020 року відповідачем відмовлено у задоволенні заяви за відсутністю підстав ( а.с.15).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів ізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що грунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність, тощо. Тобто, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністртативному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.
З наведених норм вбачається, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що позивач, вимагаючи від Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , у належному йому на праві власності будинку АДРЕСА_1 , фактично захищає свої права як власника будинку та оспорює право ОСОБА_2 користуватися житловим приміщенням.
Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства..
Враховуючи те, що у даній справі існує спір про право цивільне, предметом якого є об`єкт нерухомого майна житловий будинок та право користування цим будинком, ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
При цьому суд зазначає, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 821/1194/15-а (провадження № 11-406апп18), висновки якої відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України суд має враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі та роз`яснити позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевого суду і повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства.
Крім того, третьою особою ОСОБА_2 подана заява про відшкодування на його користь понесених витрат на правничу допомогу .
Суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач ( ч.1 ст.46 Кодексу). Третя особа є учасником справи, проте, право третьої особи на відшкодування витрат на правничу допомогу цим Кодексом не передбачено.
Керуючись ст. ст. 238, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у місті Суми", третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - закрити.
Роз"яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до суду цивільної юрисдикції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Суддя Л.М. Опімах