Справа № 420/5368/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2021 року

м. Київ

справа № 420/5368/20

адміністративне провадження № К/9901/31527/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №420/5368/20 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу в розмірі: 5100 грн від 29 травня 2020 року у виконавчому провадженні №60833580.

Одеський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 16 липня 2020 року, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року, відмовив у задоволенні позову.

19 листопада 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №420/5368/20.

Верховний Суд ухвалою від 9 грудня 2020 року залишив касаційну скаргу без руху, встановивши скаржнику строк у десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до Верховного Суду документа про сплату судового збору.

В межах наданого строку скаржник надав платіжне доручення №31911 від 18 грудня 2020 року про сплату судового збору у сумі: 4204,0 грн.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У свою чергу, стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Предметом розгляду даної справи є правомірність винесення постанови державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З огляду на зазначене, скаржник вказує, що рішення, ухвалене за наслідками розгляду цієї касаційної скарги, матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судом апеляційної інстанції не були враховані висновки Верховного Суду, прийняті у подібних правовідносинах, а саме: у постанові від 24 березня 2015 року у справі №21-66а15; у постанові від 2 грудня 2015 року у справі №21-5115а15; у постановах від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18 та від 15 травня 2020 року у справі №812/1813/18. Однак, правовідносини, які виникли у цих справах склались за інших умов застосування правових норм, ніж у справі №420/5368/20, а відтак, вони не є подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 248, 287, 329, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №420/5368/20 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

..........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду