Справа № 540/2965/20
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2965/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арс-Шуз" до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 02.04.2020 року №2/21/-22-33-06/42479646-ДПС-ФС,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арс-Шуз» звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі-відповідач, Головне управління), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 02.04.2020 р. № 2/21-22-33-06/42479646-ДПС-ФС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі акту фактичної перевірки від 04.02.2020 року № 2/21-22-33-06/42479646, складеного ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі уповноваженими посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області винесено спірну постанову про накладення штрафу № 2/21-22-33-06/42479646-ДПС-ФС від 02.04.2020 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 47230 грн. Позивач вважає таку постанову протиправною, так як всупереч частини 5 ст. 265 КЗпП України відповідач не призначав та не проводив інспекційного відвідування ТОВ «Арс-Шуз».

Ухвалою від 12.10.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.10.2020 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Так, на підставі акта ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі фактичної перевірки від 04.02.2020 року № 2-21-22-33-06/42479646, яким встановлені порушення трудового законодавства ТОВ «Арс-Шуз». Лисом від 20.02.2020 року № 01-08/1/473 відповідачем повідомлено позивача про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та запропоновано в строк до 31.03.2020 року, надати необхідні документи та інші докази, що спростовують порушення законодавства про працю, однак позивачем документів та можливих заперечень не надано. У зв`язку із чим відповідач вважає, що постанова прийнята відповідно до вимог чинного законодавства. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.

03.11.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої проти обставин викладених у відзиві заперечував, просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові.

Ухвалою від 08.12.2020 судом вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів.

Ухвалою від 29.12.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 19.01.2021 року.

19.01.2021 року представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

19.01.2021 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За змістом п.10 ч.1 ст.4, ч.3 ст.194, ч.ч.1, 9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України письмове провадження це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.243, ч.ч.1, 4, 5 ст.250 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Судове рішення (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене, судом вирішено подальший розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження в межах строків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено, що ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі проведено фактичну перевірку ТОВ «Арс-Шуз» з питань дотримання роботадаіцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за наслідками якої складено акт від 04.02.2020 р. №2/21-22-33-06/42479646.

У акті зроблені висновки про порушення ТОВ «Арс-Шуз» ст.. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» у вигляді не подання повідомлень про прийняття працівника на роботу.

05.02.2020 року № 1113/9/21-22-33-06 ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі надіслано відповідачу копію акту фактичної перевірки від 04.02.2020 року № 2/21-22-33-06/42479646.

Відповідачем 20.02.2020 року № 01-08/1/473 повідомлено позивача про відкриття справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та запропоновано в строк до 31.03.2020 року надати оригінали або належним чином завірені копії матеріалів, документів та інших доказів, що спростовують порушення законодавства про працю.

За наслідками розгляду справи начальником ГУ Держпраці у Херсонській області прийнято постанову від 02.04.2020 р. №2/21-22-33-06/42479646-ДПС-ФС, якою на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗПП України накладено на ТОв «Арс-Шуз» штраф у розмірі 47230 грн.

Оцінюючи правомірність цієї постанови, суд виходить з наступного: питання проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання законодавства про працю врегульовано, зокрема, Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі ратифіковану Законом №1985-ІV від 08.09.2004 р.

Відповідно до статті 12 вказаної Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їх повноваження, зокрема мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм (ст. 16 Конвенції).

Частиною 1 статті 259 Кодексу Законів про працю України (далі КЗПП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295 затверджено, зокрема, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок №295).

Згідно із пунктами 2, 5, 19 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Інспекційні відвідування проводяться, зокрема:

- за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

- за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

- за інформацією ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до п.п.27 29 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Таким чином, законодавством передбачено можливість притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання (об`єкта відвідування) та його посадових осіб у разі виявлення порушень вимог законодавства про працю.

Оскаржуваним рішенням до позивача застосовано штраф на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗПП України, якою передбачено відповідальність у вигляді штрафу юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Стаття 265 КЗПП України має назву «Відповідальність за порушення законодавства про працю».

Частиною другою цієї статті в абзацах з другого по восьмий визначені випадки, коли юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.265 КЗПП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок №509).

Згідно п.п.1, 2 цього Порядку він визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно п.3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Отже, Порядок №509 передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акту перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

У зв`язку з цим слід вказати, що частиною 5 статті 265 КЗПП України установлено, що штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

На переконання суду, ця норма Кодексу як закону, установлює специфічну особливість процедури притягнення до відповідальності юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у випадку допущення ними конкретно визначеного порушення законодавства про працю, яке полягає саме у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків, як в даному спірному випадку.

Виходячи зі змісту частини 5 статті 265 КЗПП України, нею фактично установлено заборону накладення штрафу, якщо цьому не передувало здійснення заходу державного нагляду (контролю), з єдиним виключенням накладення штрафу без здійснення відповідного заходу можливо виключно на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та яким встановлено період такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Отже, на думку суду, накладення штрафу за порушення, передбачене абзацом другим частини другої статті 265 КЗПП України, лише на підставі акту перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю неможливе.

При цьому слід врахувати, що норми частини 5 статті 265 КЗПП України мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку №509, оскільки він є підзаконним нормативно-правовим актом і прийнятим саме на виконання статті 265 КЗПП України, а тому не може їй суперечити.

Тому суд вважає, що отримавши від територіального органу ДПС України акт фактичної перевірки, в якому викладені висновки про порушення позивачем саме тих вимог законодавства про працю, відповідальність за яке установлена абзацом другим частини другої статті 265 КЗПП України, відповідач був зобов`язаний відповідно до частини 5 статті 265 КЗПП України та Порядку №295 призначити і провести інспекційне відвідування позивача, в ході якого мав установити, чи дійсно позивачем допущено відповідне порушення.

Виходячи зі змісту п.4 Порядку №509, під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, для вирішення питання про відповідальність особи на підставі ч.2 ст.265 КЗПП України, уповноважена посадова особа Держпраці та її територіальних органів повинна за загальним правилом встановити суть правопорушення, обставини його вчинення та докази, які це підтверджують. Така сукупність дій включає і установлення обставин, чи взагалі мало місце правопорушення.

Натомість відповідач на підставі акту фактичної перевірки ДПС чи її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю, розглянув справу та наклав на позивача штраф.

У зв`язку з цим суд виходить з того, що згідно із ст.ст. 1, 8, 19 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідач не довів належними і допустимими доказами правомірність свого рішення про накладення на позивача штрафу. Суд вважає, що розглядаючи справу та накладаючи на позивача штраф, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, які визначені Конституцією та законами України, а навпаки усупереч їх приписів (частини 5 статті 265 КЗПП України), оскільки законом був позбавлений компетенції і повноважень накладати лише на підставі акту фактичної перевірки територіального органу ДПС штраф за відсутності рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та яким встановлено період такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Наслідком цього є те, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі доказів, які б мали значення для розгляду справи про накладення штрафу, без установлення дійсних правовідносин між позивачем, переліченими особами в акті фактичної перевірки та самій постанові, без надання цим обставинам будь-якої, не те що належної, правової оцінки. Отже, відповідачем усупереч приписів ст.265 КЗПП України та Порядку №506 так і не установлено, чи вчиняв позивач правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗПП України.

Аналіз наведених обставин в сукупності вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), необґрунтовано прийшовши до висновку про винуватість позивача у вчиненні порушення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), без дотримання принципу верховенства права.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Жодним з цих приписів та принципів оскаржуване рішення не відповідає.

Відтак оскаржувана постанова відповідача від 02.04.2020 р. №2/21-22-33-06/42479646-ДПС-ФС є безпідставною і не ґрунтується на законі, а тому є протиправною.

На думку суду відповідач, приймаючи цю постанову та притягуючи позивача до відповідальності, не встановив необхідних обставин для кваліфікації дій позивача як правопорушення, не надав таким обставинам належної правової оцінки, чим порушив вимоги Конституції України (ст.ст.19, 58), КЗПП України, Порядків №295 та 509.

При цьому у даному конкретному випадку суд не може встановлювати такі обставини та надавати їм оцінку, оскільки це буде фактично повторним здійсненням як інспекційного відвідування, так і розгляду справи про накладення штрафу, повноваженнями щодо здійснення яких наділений законодавством саме відповідач, а не суд.

За таких обставин адміністративний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в загальній сумі 2102,00 грн. згідно квитанції № 80276 від 07.10.2020 року.

Оскільки позов повністю задоволено, то позивачу належить відшкодувати сплачений судовий збір в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Арс-Шуз» (73000, м.Херсон, Бериславське шосе, 6а, кв. 37, ) до Головного управління Держпраці у Херсонській області (73026, м.Херсон, вул. Тираспільска, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області від 02.04.2020 року №2/21-22-33-06/42479646-ДПС-ФС про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Арс-Шуз» (73000, м.Херсон, Бериславське шосе, 6а, кв. 37, ) штрафу в розмірі 47230 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Херсонській області (73026, Херсонська область, м. Херсон, вул. Тираспільська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арс-Шуз» (73000, м.Херсон, Бериславське шосе, 6а, кв. 37, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві грн.) 00 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 112040100