Справа № 761/46138/17
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідача Правобережного об?єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Правобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язати Правобережне об`єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 10 жовтня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2. Звернувшись до відповідача з необхідними документам для призначенням пенсії йому було протиправно відмовлено у призначені пенсії, оскільки довідка № 16-4/112 не відповідає вимогам постанови КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 та наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 р. адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 неправомірними.

Зобов?язано Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 починаючи з 10 жовтня 2017 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідного органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком з врахуванням пільгового стажу по Списку № 2 на підставі Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

Проте, листом № 56805/06 від 23 жовтня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на те, що довідка від 13 липня 2017 року № 16-4/112 не відповідає вимогам постанови КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 та наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, у зв`язку з чим, зарахувати даний період не можливо.

Вищезазначену відмову позивач вважає безпідставною та такою, що порушує його права на пенсійне забезпечення, а тому, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, надані позивачем документи (довідка) підтверджують обставин наявності підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В матеріалах цієї справи наявне документальне підтвердження перебування позивача на посадах, що передбачені Списком 2, виконання ним робіт передбачених списком, підтвердження атестації відповідного робочого місця після 1992 року, а також те, що стороною позивача було надано достатні та необхідні документи для підтвердження наявного пільгового стажу, який становить 18 років 2 місяці 24 дні, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до змісту пункту 2 Розділу XV Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». (надалі по тексту також - Закон 1788-XII)

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з нормами п. ?б? ст. 13 Закону № 1788, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Отже, право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 26 років 6 місяці (при досягненні відповідного віку з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року) у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах (по списку № 2).

За вимогами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі по тексту також - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (надалі по тексту також - Порядок № 338), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (п. 3 Порядку № 338).

Згідно з п. 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637).

За п. 23 та 24 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності ).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідку на підставі документів.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що з копій трудової книжки позивача вбачається, що позивач з 08 вересня 1978 року по 28 жовтень 1982 року працював на посаді тракториста-машиніста у радгоспі «Рессета», з 02 листопада 1982 року по 11 грудня 1984 року проходив службу в армії, з 11 березня 1985 року по 02 вересня 1994 року працював на посаді муляра в складі комплексної бригади мулярів в Управлінні будівництва Урядових будинків, з 01 червня 1998 року по 01 грудня 2000 року працював на посаді муляра в спеціалізованій ланці мулярів комплексної бригади у ПАТ «Трест» Київміськбуд-3».

При цьому, окрім трудової книжки (з якої вбачаються періоди роботи на пільгових посадах), додатково позивачем були надані пільгові довідки № 3/51-1 від 21 липня 2017 року, № 16-4/112 від 13 липня 2017 року, накази про затвердження результатів атестації робочих місць № 06 від 22 лютого 1995 року ( у Трест «Київміськбуд-3», № 32 від 30 березня 2000 року (у Трест «Київміськбуд-3»), № 152 від 18 листопада 1998 року (у Будівельно-монтажному управлінню ГОСПУ КМ України), довідки та накази про підтвердження зміни назви та організаційно-правової форми підприємств на яких працював позивач.

Як було правильно наголошено судом першої інстанції, згідно п. 3 Порядку, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.

Основна мета атестації, яка випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку, проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Колегією суддів береться до уваги те, що в матеріалах цієї справи наявне документальне підтвердження перебування позивача на посадах, що передбачені Списком 2, виконання ним робіт передбачених списком, підтвердження атестації відповідного робочого місця після 1992 року, а також те, що стороною позивача було надано достатні та необхідні документи для підтвердження наявного пільгового стажу, який становить 18 років 2 місяці 24 дні, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. На підтвердження наявності підстав для отримання пільгової пенсії, позивачем надано уточнюючі довідки та всі вищезазначені документи, з яких вбачається, що позивач, працюючи по трудовій книжці має право на отримання пільгової пенсії. (а.с. 9-31)

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначені пільгової пенсії за віком, а тому, позовні вимоги, у даному випадку, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо

Під час розгляду спору в суді першої інстанції, а також розгляду апеляційної скарги, відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що з листа-відмови відповідача від 23.10.2017 вбачається, що відмова грунтується лише на зазначенні того, що надана позивачем довідка не відповідає вимогам чинного законодавства, однак, пенсійним органом не було вказано на чіткі підстави для відмови в задоволенні заяви позивача, а також не зазначено у чому саме полягають недоліки у вказаній уточнюючій довідці.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення. Крім того, апелянтом так і не було наведено в апеляційній скарзі окрім посилань на норми права, що регулюють спірні правовідносини, у чому саме полягає помилковість висновків суду першої інстанції по суті спору.

Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 329 - 331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

< Справа слухалась у (обов`язкове для заповнення) >