Справа № 580/1795/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1795/20 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Вовк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Черкаської області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Черкаської області про визнання протиправними та скасування рішення і наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Черкаської області, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення кадрової комісії № 2 від 09.04.2020р. №204 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора";

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Черкаської області від 24.04.2020р. №105к про звільнення позивача.

- поновити позивача на посаді, рівнозначній посаді, яку він займав станом на момент звільнення.

- стягнути з прокуратури Черкаської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з наступного дня після звільнення до моменту поновлення на роботі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року задоволено клопотання позивача та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення Конституційного Суду України по справі №3/116(20).

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, відповідачами подано апеляційні скарги, в яких вони просять скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг відповідачі зазначали, що закони та інші акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними. Отже, зупинення провадження у справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, є доцільним у випадках, коли предметом розгляду цього суду є норми закону чи іншого акта, яким врегульовано питання щодо юридичної відповідальності фізичної особи. В інших випадках визнання неконституційним закону чи іншого акта не матиме впливу на правове регулювання відносин, що виникли (відбулися) до ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено на підставі пункта 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру", який є предметом оскарження в даній справі та був прийнятий на підставі підпункту 1 пункту 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19.09.2019 № 113-ІХ, відповідність якого Конституції України (конституційності) на даний час є предметом розгляду Конституційного Суду України, тому результ розгляду Конституційним Судом України вказаного конституційного подання народних депутатів України істотно вплине на розгляд даної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункта 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Тобто, зупинення провадження у справі на підставі наведеної правової норми можливе виключно у випадку об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої за відсутності умови, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судовою колегією враховується, що у постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 826/25204/15 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду підкреслив, що у спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, пов`язаних із реалізацією Закону України "Про очищення влади", зупинення провадження в адміністративних справах до розгляду Конституційним Судом України питання щодо конституційності окремих положень цього Закону може бути визнано доцільним за умов дійсної пов`язаності потенційного результату розгляду цього питання з фактичними обставинами адміністративної справи та належного обґрунтування судом необхідності такого зупинення.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивну неможливість розгляду справи до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3/116(20) за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ (зі змінами), колегія суддів уважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Прокурора Черкаської області від 24 квітня 2020 року позивача звільнено з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області на підставі пункта 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 27 квітня 2020 року.

Вказаний наказ прийнято, керуючись статтею 11 Закону України "Про прокуратуру", підпунктом 3 пункта 2 розділа ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" та на підставі пункта 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Підпунктом 2 пункта 19 розділа ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-IX встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункта 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

У позовній заяві ОСОБА_1 на обґрунтування своєї позиції зазначала, що накази Генерального прокурора України, якими затверджено порядок проходження прокурорами атестації, роботи кадрових комісій та встановлено прохідний бал для успішного складання іспиту, не зареєстровані в установленому законодавством порядку, проведення атестації не відповідає поставленим цілям та загальному поняттю атестації, рішення кадрової комісії не мотивоване, атестація проведена з грубим порушенням прав позивача, правові підстави для звільнення, передбачені статтею 51 Закону України "Про прокуратуру", відсутні.

Як вбачається зі змісту конституційного подання 50 народних депутатів України №3/116(20) від 18 березня 2020 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ (зі змінами), яке перебуває на розгляді у Конституційному Суді України, на їх думку, прийняття зазначеного Закону обумовило звуження змісту і обсягу існуючих прав громадян, запровадило дуалізм правових засад організації і діяльності прокуратури України та статуса прокурорів.

Враховуючи доводи позовної заяви, а також суть конституційного подання, колегія суддів приходить до висновку про не пов`язаність потенційного результата розгляду означеного конституційного подання з фактичними обставинами даної справи, а тому підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Черкаської області задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 21 січня 2021 року.