Справа № 465/6676/16-а
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

20.01.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, 11.10.2016 року начальником інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Цабак В.Я. було складено постанову №07 вих. 2376/92 про визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.7, ч.16, ч.17 ст. 96 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 6 800грн. Постанова була складена на підставі акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних нори, державних стандартів і правил від 26.09.2016 року протоколів про адміністративне правопорушення. Крім того, 25.09.2016 року, інспектором відділу інспекційної роботи Шестаком О.В. видано припис, про зупинку виконання будівельних робіт з реконструкції квартири за адресою АДРЕСА_1 , до усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, надано три місяці для усунення таких порушень. Будівельні роботи відповідно до вимог припису зупинено. Оскільки, на момент перевірки на об`єкті проводились будівельні роботи з влаштування нового фундаменту та з вибирання землі на відстані від меж фундаменту будинку. Саме тому, спеціаліст ОСОБА_2 зробив висновки, що існуючий будинок, який підлягає реконструкції, було повністю знесено, а будівельні роботи проводяться за межами існуючого фундаменту. Будівництво здійснювалось відповідно до розробленого робочого проекту, затвердженого головним архітектором проекту ОСОБА_3 та з дотриманням вимог проекту, а саме проводились підготовчі роботи для встановлення залізобетонної підпірної стіни на відстані від будинку 1.5 м або влаштування ряду набивних паль для стримування тиску грунту.

Позивачка зазначає, що проведення підготовки до будівельних робіт з реконструкції квартири з розширенням за рахунок надбудови здійснювалось в межах її периметру, отож зауваження, викладені в акті від 26.09.2016 року є безпідставними. Крім того, протоколи про адміністративні правопорушення від 26.09.2016 року, складені з порушенням вимог законодавства, а саме статтей 254, 256 КУпАП, так як складені за відсутності позивачки, також у протоколі зазначено, що вона відмовилась від ознайомлення, підписання та надання пояснень у протоколі, що теж не відповідає дійсності.

Окрім того, ОСОБА_1 стверджує, що згідно з постановою №07 вих. 2376/92 від 11.10.2016 року, її притягнено до відповідальності за наведення нею, як замовника будівництва, недостовірних даних в декларації про початок виконання будівельних робіт, стосовно особи, яка здійснює технічний нагляд на об`єкті будівництва ОСОБА_4 , оскільки угоди між ними про здійснення технічного нагляду не укладалось, крім того, не забезпечення нею, як замовником ведення авторського та технічного нагляду. У відповідь на що, позивачка зазначає, що 30.07.2016 року вона подала декларацію про початок виконання будівельних робіт і така зареєстрована Інспекцією ДАБК у м. Львові від 31.08.2016 року за №ЛВ79, та оскільки, зауважень щодо декларації про початок виконання будівельних робіт не встановлено, позивачка розпочала будівельні роботи.

Водночас, позивачка звертає увагу суду на те, що постанову №07 вих. 2376/92 від 11.10.2016 року було винесено без її присутності. Копію постанови надіслано засобом поштового зв`язку не за місцем її проживання, а за невідомою їй адресою, а саме АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим, про існування даної постанови дізналась лише 22.11.2016 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №52815650, після відкриття такого провадження.

ОСОБА_1 стверджує, що постанова №07 вих.2376/92 від 11.10.2016 року, складена начальником інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Цабаком В.Я. про накладення адміністративного стягнення на позивачку за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, ч.7, ч.16, ч.17 ст. 96 КУпАП є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки в діях позивачки відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також, позивачка 13.03.2017 року подала до суду додаткові пояснення до позовної заяви. Зазначила, що підтримує викладені у позовній заяві доводи. Зазначає, що при винесенні постанови від 11.10.2016 року інспекція ДАБК у м. Львові посилалась на протоколи про вчинення адміністративних правопорушень від 26.09.2016 року, складені провідним спеціалістом відділу інспекційної роботи Шестаком В.Я. Однак такі були винесені з порушенням статтей 254, 256 КУпАП. Вказане є підставою для скасування постанови, винесеної на підставі протоколів, складених з порушенням норм процесуального законодавства. Вважає, що зміст протоколів не відповідає вимогам закону та просить суд скасувати постанову.

На адресу суду представник відповідача 22.05.2017 року подав заперечення на адміністративний позов, згідно якого, Інспекція ДАБК у м. Львові заперечує такий. Зазначає, що Інспекцією ДАБК у м. Львові було встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 проводяться будівельні роботи, а також, зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 31.08.2016. Проте, позивачка не надала документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. На час перевірки, на об`єкті будівництва проводились будівельні роботи з влаштування нового фундаменту та з вибирання землі на відстані від меж фундаменту будинку, з цього вбачається, що будинок було знесено. Відтак, будівельні роботи проводяться у невідповідності до проектної документації та вимог будівельних норм, державних стандартів і правил. Робочим проектом передбачено встановлення залізобетонно підпірної стіни на відстані від будинку 1,5 м або влаштування ряду набивних паль для стримування тиску грунту, однак це суперечить містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки. З огляду на вищевказане, представник відповідача зазначає, що Інспекція при проведенні перевірки об`єкта будівництва діяла на підставі та в межах повноважень, а відтак вказаний позов вважає безпідставним та необґрунтованим. В задоволенні такого просить відмовити.

Суддею Франківського районного суду м.Львова Дзеньдзюрою С.М. 01.12.2016 року у справі відкрито провадження.

В подальшому, ухвалою від 29.01.2018 року судді ОСОБА_5 справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 55/Р від 14.05.2019 року, 15.05.2019 року вказану адміністративну справу передано судді Мартьяновій С.М. Відповідно до п.п.10 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» чинної редакції КАС України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р.) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відтак ухвалою судді від 02.07.2019 року справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено судовий розгляд.

В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи і зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Однак в матеріалах справи наявна заяву про розгляд справи у її відсутності, згідно якої представник відповідача підтримує подані заперечення на позов, з урахуванням яких просить у задоволенні позову відмовити. Розглянувши вищезгадану заяву представника відповідача про відкладення судового розгляду справи «на інший день», суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї заяви, з огляду на наступне.

Дана справа перебуває в провадженні Франківського районного суду з 28.11.2016 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення свої доводів у поданому до суду позові шляхом подачі заперечень на позов, письмових пояснень та заперечень на ці пояснення тощо.

Станом на час судового розгляду справи (20.01.2021 року) введений Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року карантин і строки його завершення нікому не відомі: ця обставина є загальновідомою і не потребує доказування (частина 3 статті 82 ЦПК України). Суд враховує посилання на звернення Ради суддів України з проханням «утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників справи», та приходить до переконання, що дана справа не передбачає обов`язкової присутності в судових засіданнях її учасників враховуючи наступне. Представник відповідача скористався своїм правом, передбаченим КАС України та подав на адресу суду заперечення на позовну заяву. Відтак суд приходить до переконання, що представником відповідача чітко висловлена його позиція щодо заперечення у задоволенні заявленого позову та додаткової аргументації не потребує.

За вищенаведених обставин, у відповідності до вимог ст.205 КАС України, суд вважає можливим завершувати судовий розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи подані письмові пояснення та заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до підпункту 1 пункту 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 553) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Пунктом 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (з наступними змінами та доповненнями) затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553).

Відповідно до п.п.2 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.41 цього ж Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Згідно ч.1 ст.4 цього ж Закону Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року №244 цей Порядок визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Згідно п. 2 цього ж Порядку справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю: 1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; 2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; 3) Держархбудінспекцією.

Накладати штраф від імені органів, визначених в абзацах другому-четвертому пункту 2, мають право: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; головні інспектори будівельного нагляду.

Згідно пунктів 4-7 цього ж Порядку у разі вчинення одним суб`єктом містобудування двох або більше правопорушень у сфері містобудівної діяльності штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

У разі вчинення одного правопорушення у сфері містобудівної діяльності декількома суб`єктами містобудування штраф накладається на кожного з них.

Накладення на суб`єкта містобудування штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності не звільняє від відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення, посадових осіб такого суб`єкта, до службових обов`язків яких належить забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Штраф за правопорушення може бути накладено на суб`єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Як встановлено в судовому засіданні, на ОСОБА_1 складено постанову №07 вих. 2376/92 від 11.10.2016 року начальником інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про адміністративне правопорушення, а також, за результатами позапланової перевірки були складені документи, такі як акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.09.2016 року та протоколи про адміністративне правопорушення від 26.09.2016 року. У даній постанові зазначено, що позивачка вчинила правопорушення, передбачені ч.1, ч.7, ч.16, ч.17 ст. 96 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн.

Позивачка 31.08.2016 року зареєструвала у Інспекції ДАБК у м. Львові декларацію №ЛВ79 про початок виконання будівельних робіт, а саме реконструкції квартири АДРЕСА_3 за рахунок надбудови та встановлення двоконтурного котла.

Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради було надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 , де вказано, що здійснюється реконструкція з розширенням квартири АДРЕСА_4 за рахунок надбудови та встановлення двоконтурного котла на АДРЕСА_5 , також відповідно до вимог наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року №109 «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст у разі відсутності документів на право землекористування містобудівні умови та обмеження можуть надаватися без цих документів.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17 лютого 2011 року (далі Закон №3038-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до положень статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам стандартів, норм і правил згідно із законодавством; 6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій; 7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

У відповідності до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17 лютого 2011 року (далі Закон №3038-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Частиною першою статті 9 Закону України № 687-XIV від 20 травня 1999 року встановлено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України № 687-XIV від 20 травня 1999 року замовники та підрядники під час створення об`єкта архітектури зобов`язані зокрема: забезпечувати будівництво об`єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов`язковою.

Згідно з частиною третьою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Внесення даних до реєстру з присвоєнням реєстраційного номера здійснюється на підставі інформації, наданої органами державного архітектурно-будівельного контролю, протягом одного робочого дня з дня її отримання.

Згідно з частиною сьомою цієї ж статті виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положення пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта; видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до вимог ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Частиною 1 ст.268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У випадку відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст.278 КУпАП орган при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, інспекція ДАБК у м. Львові порушила ст.268, 278 КУпАП, постанову №07 вих. 2376/92 від 11.10.2016 складено за відсутності ОСОБА_1 та не перевірено правильність складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, у відповідності до статті 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Протоколи про адміністративне правопорушення від 26.09.2016 року складені відносно ОСОБА_1 не відповідають вищевикладеній вимозі закону, оскільки такі були складені у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності і вона не мала змоги підписати дані документи.

Згідно з ч.2, ч.4 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Представником відповідача не надано суду жодних достатніх та належних доказів для підтвердження правомірності внесення оскаржуваної постанови, а відтак доводи позивачки не спростовано.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Позивачка, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору на підставі статті 288 КУпАП.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 229, 241, 286 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення від 11.10.2016 року №07-вих-2376/92.

Скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що винесена 11.10.2016 року №07-вих-2376/92начальником інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Цабак Володимиром Ярославовичем, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.7, ч.16, ч.17 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 гривень.

Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України за рахунок її бюджетних асигнувань судовий збір на користь держави в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну гривню) 20 копійок.

Сторони:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інспекція Державної архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, код., адреса: 79034, м.Львів, вул.Угорська, 7а.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Мартьянова С.М.