Справа № 219/11309/20
Суддя: Фалін І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/14/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Фаліна І.Ю., за участю помічника судді (в порядку ч. 3 ст. 62 КАС України) Федорченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД впс «Мілове» ім. В. Банних лейтенанта ОСОБА_2 , Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа: відділ прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний позов (з урахуванням уточнень) ОСОБА_3 до старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД впс ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенанта ОСОБА_2 , третя особа: відділ прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить постанову про накладення адміністративного стягнення № 136465 від 26.11.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) в частині накладення адміністративного стягнення змінити, звільнити позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн.

Позов обґрунтовує тим, що дійсно 26.11.2020 року позивач перетнув державний кордон України з окупованої території України до Російської Федерації через напрацюючий пункт пропуску «Успенка». Позивач зазначає, що визнав вину у вчиненні правопорушення та щиро розкаявся, його дії не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним або фізичним особам, і така шкода не була заподіяна. Сукупність наведених обставин суттєво пом`якшують його відповідальність, обставини, що обтяжують відповідальність відсутні, а тому, позивач просить суд звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Ухвалою від 12.01.2021 року залучено другого відповідача у справі Луганський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі відповідач 2).

Відповідач 2 в судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду клопотання про витребування доказів по справі, а саме: витребувати з Адміністрації Державної прикордонної служби України у якості додаткового доказу наявності події адміністративного правопорушення в діях громадянина ОСОБА_1 , інформацію про перетинання ним державного кордону України за 2020 рік, витребувати з об`єднаного командного пункту операції об`єднаних сил витяги з розпоряджень командувача операції об`єднаних сул про функціонування контрольних пунктів в`їзду/виїзду за період листопад-грудень 2020 року.

В судове засідання сторони не з`явились про дату та час судового засідання повідомлялись в порядку, визначеному ст. 268 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення № 136465 від 26.11.2020 року, складеною старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД впс ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 , притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

З копії зазначеної постанови вбачається, що 26.11.2020 року о 09 год. 20 хв. в пункті пропуску «Мілове» виявлено громадянина, який пояснив, що 25.11.2020 року о 21:00 год. він перетнув державний кордон України з тимчасово непрацюючого пункту пропуску через державний кордон України до Російської Федерації через непрацюючий пункт пропуску «Успенка», чим порушив вимоги п. 3 Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 № 815, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Аналогічні обставини зазначені в письмових поясненнях позивача від 26.11.2020 року, які надані до суду Відповідачем 2.

Спірним у даній справі є правомірність винесення відповідачем 1 постанови № 136465 від 26.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, частиною 1 ст. 204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, зокрема, на Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Відповідно до частин 1 та 3 статті 12 цього Закону, в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

28.11.2019 набрав чинності Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 № 815 (надалі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, цей Порядок визначає процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) та з таких територій.

Дія цього Порядку поширюється на всіх фізичних та юридичних осіб, які здійснюють такий в`їзд/виїзд і переміщення товарів через контрольні пункти в`їзду-виїзду, контрольні пункти в`їзду-виїзду на залізниці.

Згідно з пунктом 3 Порядку (в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

З визначення термінів, викладених в пункті 2 Порядку вбачається, що контрольний пункт в`їзду/виїзду це комплекс будівель, спеціальних, інженерних споруд і технічних засобів, розташованих на спеціально визначеній земельній ділянці, де здійснюються заходи контролю в`їзду-виїзду осіб, транспортних засобів та товарів, які переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій.

Лінія розмежування - умовна лінія на місцевості між тимчасово окупованими територіями та контрольованими територіями, яка проходить по передньому краю передових позицій об`єднаних сил;

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що положення Порядку визначають правила в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях та виїзду з них виключно через контрольні пункти, які розташовані на спеціально визначеній земельній ділянці в межах лінії розмежування, при цьому такі контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Таким чином, особа підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП виключно у разі переміщення саме через лінію розмежування поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, на позивача накладено стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за перетинання державного кордону через непрацюючий пункт пропуску «Успенка».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний кордон України», державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 9 цього Закону, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Стаття 35 Закону України «Про державний кордон України» передбачає, що особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Зокрема, стаття 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Таким чином, незаконний перетин державного кордону України не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, оскільки положення Порядку забороняють в`їзд/виїзд поза визначеними контрольними пунктами саме через лінію розмежування, а не державного кордону.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Вимоги позивача про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, суд вважає помилковими, з огляду на те, що зазначені повноваження відповідно до ст. 22 КУпАП має виключно орган, уповноважений вирішувати справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку відповідач 1.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою ефективного захисту прав позивача, вийшовши за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, суд прийшов до висновку про скасування постанови № 136465 від 26.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Клопотання відповідача 2 про витребування доказів щодо винуватості позивача, суд вважає безпідставним, з огляду на те, що відповідно до вимог КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення та винесення постанов про накладення адміністративного стягнення. Зазначені докази повинні бути в розпорядженні органу на момент винесення рішення про накладення стягнення на особу, а не після накладення такого стягнення.

Крім того, нормами КАС України також не передбачено збирання доказів судом, які стосуються винуватості особи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

За положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки відділ прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 не є юридичною особою, а діє від імені Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, витрати на сплату судового збору у відповідності до ст. 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 420,40 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 46, 48, 65, 91, 92, 132, 139, 193, 242-246, 255, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД впс ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенанта ОСОБА_2 , Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа: відділ прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 136465 від 26.11.2020 року, складеною старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД впс ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 , якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. скасувати.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та проголошений 21 січня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін

Донецької області