Справа № 640/11360/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року м. Київ №640/11360/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

третя особа Держане підприємство "Національні інформаційні системи"

про визнання протиправним та скасування наказу від 19.03.2020 року №1036/5, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач та/або ОСОБА_2 ) з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач та/або Мін`юст) за участю третьої особи Державного підприємства «Національні інформаційні технології» (далі - третя особа та/або ДП «Національні інформаційні технології») та просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 19.03.2020 року №1036/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію» та стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2020 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №640/11360/20. Окрім цього, вказаною ухвалою ухвалено здійснювати розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок розгляду скарг на рішення, дії, бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав територіальних органів Міністерства юстиції України, затверджений Постановою кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 та стверджує, що його, як суб`єкта оскарження відповідачем в порядок та спосіб визначений законом не було запрошено до розгляду скарги, чим на думку останнього, порушено його права та охоронювані законом інтереси.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зокрема, представник відповідача вказує, що позивача про розгляд справи було повідомлено телефонограмою, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

В свою чергу, позивачем подано відповідь на відзив, де він зазначає, що доводи представника відповідача в частині належного його повідомлення про дату, місце та час розгляду справи не є належними та достовірними, з огляду на що наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником третьої особи подано письмові пояснення по суті позовних вимог.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 3 статті 26, пунктів «а», «г» пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерством юстиції України прийнято наказ №1036/5 від 19.03.2020 року, яким наказано наступне:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» від 27.09,2019 № 2709/19 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення від 02.08.2018 №№ 42352929, 42354893, 42354980, 42350476, 42355571, 42355483.42354041, 42355754. 42356005, 42355915, 42352499, від 11.10.2018 № 43458722, прийняті державним реєстратором комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметем Володимиром Леонідовичем.

3. У задоволенні інших вимог відмовити.

4. Анулювати доступ державному реєстратору комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметю Володимиру Леонідовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

5. Виконання пункту 2 наказу покласти на Департамент нотаріату та державної реєстрації.

6. Виконання пункту 4 наказу покласти на державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Тут і надалі спірне та/або оскаржуване рішення.

ОСОБА_2 категорично не погоджується зі спірним рішенням, вважає, що Міністерством юстиції України суттєво порушено процедуру розгляду скарги на рішення у сфері державної реєстрації, що, в свою чергу, свідчить про протиправність такого рішення. Вказане і зумовило звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

У відповідності до частини 1 статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Положеннями частини 2 статті 37 Закону № 1952-IV встановлено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги:

1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Згідно із частиною 6 статті 37 Закону № 1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

У разі якщо за результатами розгляду скарги Міністерством юстиції України чи його територіальними органами виявлено прийняття державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України, його територіальні органи вживають заходів щодо негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів.

Відповідно до частини 9 статті 37 Закону № 1952-IV порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.21019 року №11502) затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок №1128), який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Пунктом 5 Порядку №1128 встановлено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації у строк, визначений абзацом першим цього пункту, також на предмет пересилання її за належністю Мін`юсту чи іншому територіальному органу.

Згідно із пунктом 8 Порядку №1128 у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом невідкладно без розгляду її колегіально.

Згідно із пунктом 10 Порядку №1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Разом з цим, пунктом 11 Порядку №1128 передбачено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку про наявність обов`язку у Мін`юсту повідомити, серед іншого, суб`єкта державної реєстрації не пізніше ніж за два дні дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково телефонограмою або електронною поштою.

Між тим, наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 року №37/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2016 року за №42/281472 затверджено Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Положення №37/5), яке визначає порядок створення, організаційні та процедурні засади діяльності Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), а також права та обов`язки її членів.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу III Положення №37/5 секретар комісії завчасно повідомляє членів комісії, а також скаржника та/або його представника, суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, а також надає/надсилає членам комісії та зазначеним особам необхідні матеріали в електронному або паперовому вигляді.

Розгляд питання на засіданні комісії включає такі етапи: 1) доповідь члена комісії, співдоповіді (у разі потреби); 2) запитання членів комісії доповідачу, співдоповідачам, відповіді на них; 3) виступи членів комісії та скаржника та/або його представника, суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб з питання, що розглядається; 4) внесення пропозицій членами комісії, їх обговорення; 5) оголошення Головою комісії про припинення обговорення питання; 6) заключне слово доповідача, співдоповідачів (за їх бажанням); 7) голосування.

Особи, які не є членами комісії, не можуть брати участь у заслуховуванні доповідей членів комісії, внесенні пропозицій членами комісії, їх обговоренні, голосуванні.

Наведені норми Порядку № 1128 та Положення про Комісію № 37/5 передбачають надання скаржнику, суб`єкту оскарження (державному реєстратору) та іншим заінтересованим особам право надавати свої пояснення та заперечення по суті скарги, які обов`язково повинні прийматися Комісією до розгляду.

Дотримання вказаних вимог було б неможливим без існування дієвого механізму належного та завчасного повідомлення всіх зацікавлених осіб про час та місце розгляду Комісією скарги на дії державного реєстратора. Результатом такого повідомлення повинна бути фактична обізнаність всіх зацікавлених осіб про дату, час та місце розгляду Комісією скарги, яка надає можливість належно підготуватися до розгляду такої скарги та взяти участь в її розгляді. Лише після з`ясування факту такої обізнаності Комісія може вирішити питання про можливість розгляду скарги без участі зацікавлених осіб, які не з`явились на засідання Комісії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 821/1490/17.

Як стверджує відповідач позивача повідомлялось про розгляд скарги у сфері державної реєстрації шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та телефонограмою.

Суд критично ставить до наведених тверджень мотивуючи це наступним.

У відповідності до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В контексті положень частини 2 статті 72 КАС України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76 КАС України).

З матеріалів справи слідує, що телефонограма складено ОСОБА_3 29.01.2020 року о 9 год. 13 хв., яким повідомляється позивача про розгляд справи у сфері державної реєстрації 30.01.2020 року о 10 год. 20 хв.

По-перше, суд звертає увагу, що Мін`юстом не надано до суду належних та достатніх доказів, щодо повноважень ОСОБА_3 на складання такої телефонограми.

По-друге, телефонограма сформована 29.01.2020 року, тобто менше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації.

По-третє, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження того, що номер телефону, вказаний у телефонограмі ) є контактним номером позивача та/або такий номер вказаний у скарзі.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що Мін`юстом не дотримано вимоги пункту 11 Порядку №1128 в частині додаткового способу повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду скарги у сфері державної реєстрації прав.

Що ж стосується доводів відповідача в частині повідомлення позивача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту суд зверне увагу на наступне.

Так, на підтвердження вказаних доводів Мін`юстом до суду надано скріншот з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України.

Досліджуючи вказаний документ суд звертає увагу на те, що останній не містить в собі жодних класифікуючи ознак, щоб давали можливість встановити дату такої публікації.

Окрім цього, на офіційному веб-сайті https://minjust.gov.ua/other/zasidannya_kolehiyi/zasidannya_kolegii_2020 судом не встановлено жодних оголошень за січень-травень т2020 року про призначення розгляд скарги у сфері державної реєстрації.

Варто відмітити, що оголошення про засідання комісії на 2020 рік розпочинається із червня 2020 року.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів, що підтверджують повідомлення ОСОБА_2 , як суб`єкта державної реєстрації про розгляду скарги у сфері державної реєстрації, що є свідченням порушення Мін`юстом положень пункту 11 Порядку №1128.

З урахуванням наведеного, на думку суду, вказані обставини позбавили права позивача на прийняття участі у розгляді скарги, надання пояснень (заперечень) та доказів на їх обґрунтування з метою її повного та об`єктивного розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідачем порушено процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації, що мало своїм наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, як суб`єкта оскарження у сфері державної реєстрації.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, встановлені обставини справи, за яких позивача фактично позбавлено можливості взяти участь в розгляді скарги, в контексті наведених норм свідчать про порушення суб`єктом розгляду скарг (Комісією) вимог Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 щодо належного розгляду скарги, а відтак про протиправність наказу Міністерства юстиції України від 19.03.2020 року №1036/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію».

Аналогічний правовий підхід до спірних правовідносин застосовано в постанові Верховного Суду від 26.04.2019 року у справі №821/669/17.

Разом з цим, проаналізувавши матеріли адміністративної справи суд звертає увагу, що позивач обґрунтовував позовні вимоги виключно наявність процедурних порушень Мінюстом при прийняття оскаржуваного рішення, які, в свою чергу, знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної адміністративної справи.

При цьому, суд зазначає, що рішення від 02.08.2018 №№ 42352929, 42354893, 42354980, 42350476, 42355571, 42355483.42354041, 42355754. 42356005, 42355915, 42352499, від 11.10.2018 № 43458722, прийняті державним реєстратором комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметем Володимиром Леонідовичем, жодним чином не впливають на права та охоронювані законом інтереси позивача, а стосується прав та інтересів підприємства.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відтак, суд звертає увагу, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Приймаючи до уваги те, що позов підлягає до задоволення частково суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір у розмірі 410,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 73, 76-77, 139 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, б. 13, ) за участю третьої особи Державного підприємства «Національні інформаційні технології» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 4, ) про визнання протиправним та скасування наказу від 19.03.2020 року №1036/5 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункту 4 наказу Міністерства юстиції України від 19.03.2020 року №1036/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію».

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, б. 13, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа