Справа № 812/167/17
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року справа №812/167/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Гайдара А.В., Міронової Г. М., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника відповідача Мулик К.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 р. у справі № 812/167/17 (головуючий І інстанції С.В. Борзаниця) за позовом Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби Головне Управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі № 812/167/17 адміністративний позов публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз до Офісу великих податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління щодо не внесення заяви публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за червень 2016 року на суму 243930,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління внести заяву публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за червень 2016 року на суму 243930,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (арк. спр. 15-19).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків державної фіскальної служби в особі Харківського управління офісу великих платників податків державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі № 812/167/17 задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі № 812/167/17- скасовано. Прийнято нову постанову. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків державної фіскальної служби в особі Харківського управління офісу великих платників податків державної фіскальної служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не проведення перевірки достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованого у податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.07.2016 за червень 2016 року на суму 243 930,00 грн. Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби провести документальну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованого у податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.07.2016 за червень 2016 року на суму 243 930,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (арк. спр. 20-24).

Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з заявою про заміну боржника у виконавчому листі в адміністративній справі № 812/167/17, замінивши боржника - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на Офіс великих платників податків ДПС.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року задоволено заяву позивача про заміну сторони виконавчого провадження, а саме суд: замінив боржника у виконавчому листі№ 812/167/17, виданому Луганським окружним адміністративним судом 17.12.2019, з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на його правонаступника - Офіс великих платників податків ДПС.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви. В обґрунтування скарги зазначено, що під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження володіє ознаками інституту процесуального правонаступництва, встановленого статтею 52 КАС України, яка визначає процесуальні наслідки переходу прав і обов`язків від однієї особи до іншої у відносинах, щодо яких виник спір. Аналіз процесуальних норм дає підстави для висновку, що однією з обов`язкових умов для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, який у цьому випадку відсутній. Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис про припинення Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби не внесений у встановленому законом порядку та є належною стороною.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

17.12.2019 Луганським окружним адміністративним судом виписано виконавчий лист № 812/167/17 про зобов`язання провести документальну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованого у податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.07.2016 за червень 2016 року на суму 243 930,00 грн. (арк. спр. 25).

В обґрунтування заяви про зміну сторони виконавчого провадження її правонаступником позивачем зазначено, що по справі № 812/167/17 видано виконавчий лист про зобов`язання провести документальну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованого у податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.07.2016 за червень 2016 року на суму 243 930,00 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19.06.2019 № 537 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби було реорганізовано шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДПС. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 539 оголошено про початок роботи Державної податкової служби України.

Задовольняючи заяву суд дійшов до висновку, що перехід до Офісу великих платників податків ДПС функцій і повноважень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є фактом публічного правонаступництва.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, дослідивши правомірність даного звільнення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частини 1 статті 379 КАС України (у чинній редакції), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З аналізу наведених норм вбачається, що необхідними умовами для заміни сторони виконавчого провадження є : вибуття однієї із сторін виконавчого провадження; наявність виконавчого листа, до якого необхідно внести зміни відповідні зміни.

За визначенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливо на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Отже, під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження володіє ознаками інституту процесуального правонаступництва, яка визначає процесуальні наслідки переходу прав і обов`язків від однієї особи до іншої у відносинах, щодо яких виник спір.

Заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 у справі №2-а-2727/11/2209.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

Відповідно до положень частини 1 статі 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Пунктом 5 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, передбачено, що орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до п. 6 Порядку права та обов`язки органів виконавчої влади у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади переходять до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Частиною 2 ст. 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

З аналізу наведених норм слідує, що при реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. При цьому до правонаступника переходять обов`язки не тільки в частині майнових прав.

При цьому, публічним правонаступництвом слід розуміти повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції; це вступ у чинні адміністративно - правові відносини нового суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) на місце суб`єкта, що або припинив своє існування або повністю чи частково позбувся адміністративної компетенції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби.

До переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються входить Офіс великих платників податків ДПС.

Згідно з додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 Офіс великих платників податків ДФС реорганізується шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДПС.

Відповідно до положення про Офіс великих платників податків ДПС, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.07.2019 № 15, Офіс великих платників податків ДПС є правонаступником усіх прав та обов`язків Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

З 05.08.2019 Офіс великих платників податків ДФС перебуває в процесі припинення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (арк. спр. 13).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Абзацом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» установлено, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Згідно з абзацом четвертим пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

21.08.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 682-р «Питання Державної податкової служби», яким вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з наказом Державної податкової служби України від 28.08.2019 № 36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України» розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Так, реорганізовано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДПС.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осію, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» 30.07.2019 проведена державна реєстрація юридичної особи Офісу великих платників податків ДПС (арк. спр. 14).

З огляду на зазначене, Офіс великих платників податків ДПС є правонаступником всіх функцій і повноважень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, відповідно до матеріалів справи, функції вказаного органу, що ліквідується, покладено на інший орган - Офіс великих платників податків ДПС.

Зазначене свідчить, що виконання повноважень щодо виконання рішення суду у цій справі, покладено на Офіс великих платників податків ДПС, внаслідок передання адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого у зв`язку з є публічним правонаступництвом.

Тобто, відбулось публічне правонаступництво від одного суб`єкта владних повноважень до іншого внаслідок часткового передання адміністративної компетенції.

Окрім цього, надаючи правову оцінку можливості заміни сторони у виконавчому провадженні по цій справі, слід зважати й на його ефективність з точки зору пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ЄСПЛ по справі «Case of Hornsby v. Greece», рішення від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, в п. 40 констатував: «…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вибуття однієї із сторін виконавчого провадження у межах спірних відносин мало місце, що свідчить про наявність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, посилання апелянта щодо відсутності підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні є необґрунтованими, та які не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини у справі, рішення ухвалене із додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки суду не спростовуються, що є підставою для залишення без змін ухвали суду першої інстанції та відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 р. у справі № 812/167/17 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 р. у справі № 812/167/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 20 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

Г.М. Міронова