Справа № 820/4411/16
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року

м. Київ

справа № 820/4411/16

адміністративне провадження № К/9901/51563/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року (суддя Нуруллаєв І.С.)

та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2018 року (головуючий суддя Калитка О.М., судді: Бондар В.О., Калиновський В.А.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаір і К"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтаір і К" (надалі також - Позивач, ТОВ "Альтаір і К") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просило суд:

визнати незаконним та скасувати повідомлення-рішення від 3 серпня 2016 року №001271403 по податку на додану вартість (код платежу 14060100) на загальну суму 425848,75 грн (чотириста двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок вісім гривень 75 коп.), з яких сума основного зобов`язання - 340679,00 грн, штрафні санкції - 85169,75 грн;

визнати незаконним та скасувати повідомлення-рішення від 3 серпня 2016 року № по податку на додану вартість, яким зменшено суму податкового зобов`язання для цілей розділу V Податкового кодексу України на суму 745509 (сімсот сорок п`ять тисяч п`ятсот дев`ять) грн та суму податкового кредиту на суму 715729 (сімсот п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн;

визнати незаконним та скасувати повідомлення-рішення від 3 серпня 2016 року № по податку на додану вартість, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 14077 (чотирнадцять тисяч сімдесят сім) грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що спірні податкові повідомлення-рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2018 року, позов задоволено та скасовано податкові повідомлення-рішення від 3 серпня 2016 року №001271403, №, №, прийняті ГУ ДФС у Харківській області.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що висновки Відповідача про неправомірне відображення Позивачем в податковому обліку наслідків господарських операцій з контрагентами: ПІДПРИЄМСТВОМ "ІНТЕЛ" ХООВОІ "СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ", ТОВ «МТІ», ТОВ «В.М», Іноземним підприємством «Логін», ТОВ «ДВ ГРУПП», ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ», ТОВ «МАККОН», ТОВ «КРОСС-СЕРВІС» є необґрунтованими та такими, що спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи.

1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі наполягає, що висновки судів не відповідають обставинам справи, яким судами надано неправильної юридичної оцінки.

Відповідач стверджує про нереальність господарських операцій Позивача з контрагентами, зазначаючи, зокрема, про відсутність будь-яких первинних або інших документів (звіти, розрахунки тощо) на підтвердження конкретних послуг за спірними операціями з контрагентом ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ» (всупереч позиції Верховного Суду України у постанові від 22 листопада 2016 року по справі №826/11397/14), відсутність доказів необхідності замовлення послуг та досягнення економічного ефекту, наявності необхідної кількості працівників з огляду на об`єм замовлення, доказів здійснення нагляду і контролю за фактичним наданням послуг, здійснення фактичної оплати до моменту підписання актів-здачі-приймання; відсутність деталізації наданих послуг та доказів передання макетів листівок із визначенням їх характеристик по взаємовідносинах з ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ» та ПІДПРИЄМСТВОМ "ІНТЕЛ" ХООВОІ "СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ".

Також вказує на поверхневе дослідження судами попередніх інстанції обставин по взаємовідносинам Позивача з контрагентами-постачальниками ТОВ «МТІ», ТОВ «В.М», Іноземним підприємством «Логін», ТОВ «ДВ ГРУПП», ТОВ «МАККОН», ТОВ «КРОСС-СЕРВІС», зокрема, зазначає про відсутність документів на підтвердження розрахунків по операціях, товарно-транспортних накладних.

У запереченні на касаційну скаргу Позивач зазначає про законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Зокрема, вказує на те, що: Позивачем було надано повний обсяг первинних документів по господарських відносинах з ПІДПРИЄМСТВОМ "ІНТЕЛ" ХООВОІ "СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ" та ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ»; зауважує, що взаємовідносини з ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ» також були предметом судового дослідження у межах справи №820/1810/16, у ході якої судом вже було встановлено відсутність порушень податкового законодавства по вказаним операціям; надано достатній обсяг первинних документів на підтвердження реальності операцій з контрагентами-постачальниками ТОВ «МТІ», ТОВ «В.М», Іноземним підприємством «Логін», ТОВ «ДВ ГРУПП», ТОВ «МАККОН», ТОВ «КРОСС-СЕРВІС» з документальним підтвердженням отриманого доходу за наслідком таких операцій.

2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаір і К" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, за результатом якої складено акт від 18 липня 2016 року №384/20-40-14-03-08/37658125.

Згідно з актом перевірки встановлення порушення ТОВ "Альтаір і К":

пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1, пункту 135.2 статті 135, пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.1.1, пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9, пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ "Альтаір і К" завищено доходи по операціям з ТОВ "ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ" на загальну суму 3727539 грн, в тому числі за 2014 рік - 2258358 грн, 2015 рік - 1469181 грн, та завищено витрати по операціям з ПІДПРИЄМСТВОМ "ІНТЕЛ" ХООВОІ "СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ" на загальну суму 3578629 грн, в тому числі за 2014 рік - 2161928 грн, 2015 рік - 1416701 грн;

пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством ТОВ "Альтаір і К":

завищено податкові зобов`язання на загальну суму 745509 грн за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року по взаємовідносинах з ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ», в тому числі: січень 2014 року - 34167 грн, лютий 2014 року - 75834 грн, березень 2014 року - 34167 грн, квітень 2014 року - 34167 грн, травень 2014 року - 34167 грн, червень 2014 року - 34167 грн, липень 2014 року - 34167 грн, серпень 2014 року - 34167 грн, вересень 2014 року - 34167 грн, жовтень 2014 року - 34167 грн, грудень 2014 року - 68334 грн, січень 2015 року - 34167 грн, лютий 2015 року - 34167 грн, березень 2015 року - 34167 грн, квітень 2015 року - 34167 грн, травень 2015 року - 34167 грн, червень 2015 року - 34167 грн, липень 2015 року - 17084 грн, серпень 2015 року - 17084 грн, вересень 2015 року - 17084 грн, жовтень 2015 року - 17084 грн, листопад 2015 року - 10250 грн, грудень 2015 року - 10250 грн;

завищено податковий кредит на загальну суму 715729 грн за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року по взаємовідносинах з ПІДПРИЄМСТВОМ «ІНТЕЛ» ХООВОІ «СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ», в тому числі: січень 2014 року - 31726 грн, лютий 2014 року - 50298 грн, березень 2014 року - 53840 грн, квітень 2014 року - 32947 грн, травень 2014 року - 32947 грн, червень 2014 року - 32947 грн, липень 2014 року - 32947 грн, серпень 2014 року - 32947 грн, вересень 2014 року - 32947 грн, жовтень 2014 року - 32947 грн, листопад 2014 року - 32947 грн, грудень 2014 року - 32947 грн, лютий 2015 року - 32947 грн, березень 2015 року - 32947 грн, квітень 2015 року - 32947 грн, травень 2015 року - 32947 грн, червень 2015 року - 65894 грн, липень 2015 року - 16473 грн, вересень 2015 року - 16473 грн, жовтень 2015 року - 16473 грн, листопад 2015 року - 16473 грн, грудень 2015 року - 19768 грн;

пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.4, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ "Альтаір і К" встановлено заниження ПДВ до сплати всього на суму 340679 грн: заниження податку на додану вартість до сплати: за січень 2014 року - 30544 грн, за березень 2014 року - 19674 грн, за вересень 2014 року - 14898 грн, за жовтень 2014 року - 7561 грн, за листопад 2014 року - 32947 грн, за лютий 2015 року - 127463 грн, квітень 2015 року - 86505 грн, травень 2015 року - 91613 грн, липень 2015 року - 29443 грн, листопад 2015 року - 6223 грн, грудень 2015 року - 9518 грн;

завищення податку на додану вартість до сплати: за лютий 2014 року - 25536 грн, квітень 2014 року - 1220 грн, травень 2014 року - 1220 грн, червень 2014 року - 1220 грн, липень 2014 року - 1220 грн, серпень 2014 року - 1220 грн, грудень 2014 року - 35293 грн, січень 2015 року -14844 грн, березень 2015 року - 1220 грн, травень 2015 року - 1220 грн, серпень 2015 року - 17084 грн, вересень 2015 року - 611 грн, жовтень 2015 року - 611 грн;

завищення підприємством ТОВ "Альтаір і К" залишку від`ємного значення за грудень 2015 року на суму 14077 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 18 липня 2016 року №384/20-40-14-03-08/37658125 контролюючим органом 3 серпня 2016 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

№001271403 по податку на додану вартість (код платежу 14060100) на загальну суму 425848,75 грн (чотириста двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок вісім гривень 75 коп.), з яких сума основного зобов`язання - 340679,00 грн, штрафні санкції - 85169,75 грн;

№ по податку на додану вартість, яким зменшено суму податкового зобов`язання для цілей розділу V Податкового кодексу України на суму 745509 (сімсот сорок п`ять тисяч п`ятсот дев`ять) грн та суму податкового кредиту на суму 715729 (сімсот п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн;

№ по податку на додану вартість, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 14077 (чотирнадцять тисяч сімдесят сім) грн.

3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

3.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема податку на додану вартість, врегульовані положеннями Податкового кодексу України (тут і надалі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктами 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу наведених норм слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Так, про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "Альтаір і К" (в якості замовника) та ПІДПРИЄМСТВОМ "ІНТЕЛ" ХООВОІ "СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ" (в якості виконавця) 17 січня 2014 року укладено договір №7, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги по виготовленню та розповсюдженню листівок серед потенційних абонентів замовника в м. Харків. Під розповсюдженням рекламних листівок слід розуміти їх проклейка на під`їздах будинків.

Аналогічного змісту договори було підписано 14 лютого 2014 року №21, 12 березня 2014 року №27, 11 квітня 2014 року №38, 15 травня 2014 року №47, 12 червня 2014 року №58, 15 липня 2014 року №65, 14 сеерпня 2014 року №73, 11 вересня 2014 року №80, 10 жовтня 2014 року №87, 13 листопада 2014 року №92, 11 грудня 2014 року №98, 19 січня 2015 року №18, 16 лютого 2015 року №25, 17 листопада 2015 року №113, 21 жовтня 2015 року №101, 14 вересня 2015 року №91, 17 серпня 2015 року №82, 17 липня 2015 року №79, 23 червня 2015 року №65, 19 травня 2015 року №57, 19 березня 2015 року №37, 17 квітня 2015 року №42.

На підтвердження виконання умов вказаних договорів надані та досліджені судами попередніх інстанцій: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні, звіти до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжні доручення.

Також між ТОВ "Альтаір і К" (в якості замовника) та ПІДПРИЄМСТВОМ "ІНТЕЛ" ХООВОІ "СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ" (в якості виконавця) 22 січня 2014 року було укладено договір №9, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги по виготовленню та розповсюдженню листівок серед потенційних абонентів замовника в м. Полтава, Дніпропетровськ, Донецьк, Одеса. Під розповсюдженням рекламних листівок слід розуміти їх проклейка на під`їздах будинків.

На підтвердження виконання умов наведеного договору надані: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні, звіти до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Такого ж змісту договір між сторонами підписано 12 лютого 2014 року №18, на підтвердження господарської операції за яким надано копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних, звітів до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Також, між ТОВ "Альтаір і К" (в якості виконавця) та ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ» (в якості замовника) 10 листопада 2015 року укладено договір №3П-11-15, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та сплатити послуги по виготовленню і розповсюдженню рекламних листівок серед потенційних абонентів замовника у м. Харків. Під розповсюдженням рекламних листівок слід розуміти їх проклейка на під`їздах будинків.

На підтвердження здійснення господарської операції надано: податкову накладну та акт приймання передачі наданих послуг.

Крім того, між ТОВ "Альтаір і К" та ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ» було укладено ряд аналогічних за змістом договорів, а саме №4П-10-15 від 15 жовтня 2015 року, №2П-09-15 від 10 вересня 2015 року, №4П-08-15 від 10 серпня 2015 року, №2П-07-15 від 10 червня 2015 року, №3П-06-15 від 15 червня 2015 року, №2П-05-15 від 12 травня 2015 року, №1П-04-15 від 14 квітня 2015 року, №1П-03-15 від 12 березня 2015 року, №2П-02-15 від 9 лютого 2015 року, №1П-01-15 від 12 січня 2015 року, №1П-12-14 від 8 грудня 2014 року, №3П-11-14 від 10 листопада 2014 року, №1П-10-14 від 7 жовтня 2014 року, №ЗП-09-14 від 8 вересня 2014 року, №4П-08-14 від 4 серпня 2014 року, №1П-07-14 від 7 липня 2014 року, №1П-06-14 від 10 червня 2014 року, №9П-05-14 від 12 травня 2014 року, №2П-04-14 від 9 квітня 2014 року, №5П-03-14 від 10 березня 2014 року, №3П-02-14 від 12 лютого 2014 року, №2П-02-14 від 10 лютого 2014 року, №4П-01-14 від 17 січня 2014 року, №ЗП-01-14 від 15 лютого 2014 року, №4П-12-13 від 11 грудня 2013 року.

За результатами наданих послуг відповідно до вказаних вище договорів були складені податкові накладні та акти приймання-передачі наданих послуг; оплату за укладеними договорами виконано в повному обсязі, що підтверджується наданими суду платіжними дорученнями.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, спірні взаємовідносин між ТОВ "Альтаір і К" та ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ» були предметом дослідження Харківського окружного адміністративного суду в межах справи №820/1810/16.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2016 року, яка набрала законної сили 19 вересня 2017 року, позов ТОВ "ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 30 березня 2016 року №, №, №.

Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що Позивачем було укладено в якості покупця з контрагентами-постачальниками договори поставки.

Зокрема, згідно з договором поставки з ТОВ «МТІ» від 21 січня 2015 року №231053/42/15 постачальник зобов`язується протягом чинності цього договору поставити та передати у власність покупцеві товар (партію товару) на підставі заявки в кількості і в строки згідно умов цього договору та додатків до нього, що є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити товар (партію товару) згідно з умовами цього договору.

На підтвердження здійснення господарської операції Позивача із вказаним контрагентом надано: виписки по рахункам, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, податкові накладні.

Також, між Позивачем і ТОВ «В.М» укладено договір поставки від 5 січня 2015 року №В1457, за умовами якого постачальник зобов`язаний поставити, а покупець прийняти та оплатити витратні матеріали до оргтехніки, комп`ютерні комплектуючі, копіювально - множильну техніку, принтери, запасні частини та аксесуари до них відповідно до супроводжувальних документів, а саме: рахунків-фактур, товарних накладних та/або актів приймання-передачі товарів.

Виконання зобов`язань за цим договором підтверджується: виписками по рахункам, товарно-транспортними накладними, накладними, податковими накладними.

Також, Позивачем було укладено з Іноземним підприємством «Логін» договір поставки від 2 січня 2013 року №60/в-25579-2013, за умовами якого постачальник, здійснюючи оптову торгівлю непродовольчими товарами, поставляє та передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар згідно з умовами цього договору, загальна кількість та асортимент якого вказуються у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору. Найменування, ціна за одиницю товару та кількість товару, що поставляється за цим договором, визначаються у накладних на товар, що додаються та є невід`ємними частинами цього договору, прирівнюються сторонами до специфікації та мають її силу.

Фактичне виконання операцій за вказаним договором підтверджується: виписками по рахункам, видатковими накладними, податковими накладними; оплату здійснено в повному обсязі, що підтверджується виписками по рахункам.

Також, між Позивачем та ТОВ «ДВ ГРУПП» було укладено договір від 1 листопада 2012 року №00011-Д, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно оплатити товар на умовах, визначених даним договором. На підтвердження реальності операції за вказаним договором надано: виписки по рахункам, видаткову накладну, податкову накладну.

Також, Позивачем укладено з ТОВ «КРОСС-СЕРВІС» (продавець) договір купівлі-продажу від 24 квітня 2014 року №276, згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупця товари, кількість та часткове співвідношення яких асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються в рахунку, який складається на підставі замовлення покупця та є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього грошову суму, зазначену рахунку та видатковій накладній, за окремою взаємною згодою сторін може складатись окрема специфікація до договору.

На підтвердження здійснення господарської операції надано: виписки по рахункам, службову записку, видаткову накладну, податкову накладну.

Крім того, Позивачем було укладено з постачальником ТОВ «МАККОН» договір поставки товару від 6 березня 2014 року №3, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити впродовж строку дії цього договору витратні матеріали до офісної техніки відповідно до заявок покупця в асортименті та по цінам остаточно узгоджених згідно виставлених постачальником рахунків та визначених у видаткових накладних, які складають невід`ємну частину цього договору, а покупець бере на себе зобов`язання прийняти цей товар та оплатити його на умовах і в терміни, що визначаються цим договором.

Виконання умов цього договору підтверджується: виписками по рахункам, податковими накладними, видатковими накладними.

Суди попередніх інстанцій встановили, що доставка товарів, отриманих від ІП «Логін», ТОВ «КРОСС-СЕРВІС», ТОВ «МАККОН» виконувалась як постачальниками, так і перевізниками: ТОВ «Нова Пошта», Підприємством «Ал`яна» ХОО ВОІ СОІУ, ПП «Нічний Експрес».

Також, судами першої та апеляційної інстанції досліджено та проаналізовано зміст операцій та документи на підтвердження наступної реалізації Позивачем придбаного товару контрагентам-покупцям: ТОВ Сервісний центр «Оргтехніка», ПП «ЗІПСЕРВІС», ПАТ «БАЛАКЛІЙСЬКЕ ХЛІБОПРИЙМАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО», ПП «АЛЬ-КОМ-Х», ПАТ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК ТРАНТ», ТОВ «АГРОФІРМА « ХОРОЛЬСЬКА», ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ВКП «Газсільбуд ЛТД», ОСОБА_3 , ТОВ «АЛЬФАПРИНТ ПЛЮС», ТОВ «СЦ СЕРВІС ПРИНТ», ВКП «ГАЗСІЛЬБУД ЛТД», ТОВ «МЕГАПРИНТ» , У-Р-А ТОВ «СПЕЦ», ПАТ «Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів», ТОВ «ТЕХ-АС ХАРКІВ», ТОВ Автономний сервісний центр «Техно-град», ТОВ «СКАНА», ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 ; ФОП ОСОБА_6 ; ТОВ «РОКОС Україна», ПП «КИТ С», ПТ «ЛОМБАРД «СТРІЛЕЦЬ» КОЗИРЄВ І КОМПАНІЯ», ТОВ «ТЕХНОЛОДЖИ СТАР», ТОВ «ПРІНТКОР», ПФ «НОРДІС», ТОВ «ПРОКСИ», ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «ПРОФЕСІОНАЛ», Куп`янська філія ПАТ «ХАРКІВГАЗ», ФОП ОСОБА_7 , ПП «АРГЕНТ», ФОП ОСОБА_8 , ТОВ «АВІС ПРІНТ», ТОВ «БЕЗПЕКА І ОХОНА», ПП «БОМОНД», ТОВ «АСТЕР-М», ТОВ «ВІОЛА», ПАТ «Хорольський механічний завод», ПП «КОМПАНІЯ ДІДЖИТ-АЛЛ», ТОВ «АксіОфіс», ТОВ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «СЄВЄРОДОНЕЦЬКИЙ СКЛОПЛАСТИК», ПП «Сокіл Сіверський», ТОВ СЦ «ГАРАНТ», ОСОБА_9 , ТОВ «QUANTA SYSTEM», ТОВ «МАКС ТОП», ПІДПРИЄМСТВО «ЗМІЇВ-СЕРВІС» ЗМІЇВСЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, АК «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», ПП «СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ LTD», ТОВ «ПРОФІ-1», ТОВ «АГЕНТСТВО КОМПЛЕКСНОЇ БЕЗПЕКИ - ОХОРОННА ФІРМА БРІГ», ТОВ «ТЕХТРЕЙДСЕРВІС», ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРАЇНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ЦЕНТР ПО ЕКСПЛУАТАЦІЇ СПЕЦІАЛІЗОВАНИХ ВАГОНІВ», ТОВ «УКРБУДІНСТРУМЕНТ», ОСОБА_10 , ПАТ «ХАРКІВГАЗ», КМ «ЖИЛКОМСЕРВІС», ПАТ «ТУРБОАТОМ», ПФ «БРИГАНТИНА», ТОВ «АРОФ», ПАТ «ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ТРАНСПОРТНОГО УСТАТКУВАННЯ», ФОП ОСОБА_11 , ПРТФ «ЮСІ», ТОВ «БЛАСТ», ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» ВІДОКРЕМЛЕНИЙ ПІДРОЗДІЛ «ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР», ТОВ «АРДІ», ТОВ «СТАЛЬКОНСТРУКЦІЯ», ТОВ «Торговий дім «Дитяче та спеціальне харчування», ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», ПФ «АЛТАНТ», КП «ЗМІЇВ-СЕРВІС» ЗМІЇВСЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, які підтверджуються видатковими та податковими накладними в матеріалах справи, довіреностями, за результатами реалізації товарів вказаним контрагентам підприємством Позивача було отримано грошові кошти, що підтверджується копіями карток рахунку.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що первинні документи, надані Позивачем на підтвердження дійсності господарських операцій із зазначеними вище контрагентами ПІДПРИЄМСТВОМ "ІНТЕЛ" ХООВОІ "СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ", ТОВ «МТІ», ТОВ «В.М», Іноземним підприємством «Логін», ТОВ «ДВ ГРУПП», ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ», ТОВ «МАККОН», ТОВ «КРОСС-СЕРВІС», враховуючи співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом діяльності Позивача та у сукупності зі встановленими обставинами господарських операцій, підтверджують формування показників податкової звітності та вказують на реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку.

Щодо доводів Відповідача, наведених у касаційній скарзі, Суд звертає увагу на те, що самостійно наявність або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.

Водночас, необхідно зазначити й те, що у постановах від 15 травня 2019 року (справа №804/12339/13-а), від 30 серпня 2019 року (справа № 804/17176/14) Верховний Суд вказав, що відсутність товарно-транспортних накладних або їх окремі недоліки не є обставиною, яка б давала беззаперечні підстави стверджувати про відсутність у платника податків права на формування своїх даних податкового обліку, зокрема податкового кредиту/валових витрат, оскільки зазначені документи є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорами поставки.

Судами попередніх інстанцій правильно взято до уваги, що податковий орган в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень не навів обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Відсутність трудових та матеріальних ресурсів, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності у Позивача первинних документів, які спростовують такі доводи.

Також, необхідно зазначити й те, що відсутність деяких документів на підтвердження розрахунків між сторонами угоди за умови наявності інших доказів, які достовірно підтверджують постачання товарів та їх реалізацію, не може бути безумовною підставою для позбавлення платника податків на врахування відповідних наслідків операцій з поставки у даних податкового обліку.

У касаційній скарзі скаржник наполягає на тому, що акти здачі-приймання наданих послуг, що опосередковують господарські відносини Позивача з контрагентами ПІДПРИЄМСТВОМ "ІНТЕЛ" ХООВОІ "СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ" та ТОВ «ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ», не містять визначення конкретних дій на виконання обумовленого сторонами замовлення, а зміст цих актів дублює зміст та вартість послуг, визначених в угодах. Зокрема, вказує на те, що наведена інформація у вказаних актах обмежується назвою послуги та не містить її конкретизації, одиниці виміру, якою керувався постачальник при визначенні їх вартості як-от: ціна за годину роботи фахівця, виконання конкретного завдання тощо.

Верховний Суд вважає необхідним зазначити, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. При цьому, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, звіт/акт з переліком фактично наданих послуг за напрямами, вказаними в договорах, також може бути достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду наданих послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №809/2161/14.

Інші доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції, та є аналогічними доводам викладеним в запереченнях на позовну заяву та доводам апеляційної скарги. Проте, таким доводам, з огляду на вищенаведені висновки, судами попередніх інстанцій надано належну оцінку з дотриманням норм матеріального права.

З огляду на встановлені у цій справі обставини, Суд визнає необґрунтованим посилання заявника касаційної скарги щодо врахування висновків у постанові Верховного Суду України від 22 листопада 2016 року у справі №826/11397/14, які ґрунтуються на тому, що спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими ДПІ фактами ознак фіктивної діяльності контрагента позивача, свідчить про безтоварність господарських операцій. В основу таких висновків Суду покладено факт порушення кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, у ході якого директор контрагента заперечувала свою участь у фінансово-господарській діяльності підприємства. Крім того, Верховним Судом України взято до уваги вирок Подільського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року. Отже, обставини у цих справах не можна вважати подібними, тому висновки Верховного Суду України у цій справі не є релевантними до спірних правовідносин.

Водночас, Верховний Суд звертає увагу, що у кожних окремих правовідносинах при застосуванні судом одних й тих самих норм права в залежності від фактичних обставин справи, оцінки судами доказів або відсутності певних доказів, висновки судів можуть бути відмінними від тих, що здійснені судом в цій справи, проте це не свідчить про неправильне застосування норми матеріального права, а вказує на відмінність фактичних обставин та доказової бази.

Таким чином, судами попередніх інстанцій були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання Позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту на підставі податкових накладних, виданих контрагентами.

Отже, висновки судів щодо підтвердження права Позивача на формування показників податкового обліку за господарськими операціями з контрагентами колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених відповідно до вимог процесуального закону, на порушення якого особа, що подала касаційну скаргу, вмотивовано не посилається.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вимог наведених норм, Відповідачем не доведено у встановленому чинним законодавством порядку обґрунтованість та правомірність рішення податкового органу.

Під час касаційного перегляду, не встановлено порушень норм процесуального кодексу при досліджені та оцінці доказів судами першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, суди попередніх інстанцій на виконання завдання адміністративного судочинства надали оцінку всім виявленим Відповідачем фактам в акті перевірки, які стали підставою для винесення спірних у даній справі податкових повідомлень-рішень. Натомість, Суд визнає, що Відповідач в касаційній скарзі просить здійснити переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно спірних актів індивідуальної дії, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

3.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображено обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 3, 344, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх