Справа № 120/5222/20-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

21 січня 2021 р. Справа № 120/5222/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні клопотання про витребування додаткових доказів у справі за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, яка призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

15.01.2021 р. надійшло клопотання представника відповідача про витребування додаткових доказів у справі. Обгрунтовуючи необхідність витребування додаткових доказів представник вказує, що у відповідача відсутній податковий борг оскільки суми визначені в корінцях до податкових повідомлень- рішень не узгоджені, адже податкові повідомлення -рішення направлені за адресою, за якою не проживає відповідач. Відтак, з метою повного та обєктивного розгляду справи вважає за необхідне витребувати у відповідача повний розрахунок податкових зобов"зань, визначених у податкових повідомленнях -рішеннях від 15.03.2019 роуц та податковій вимозі від 9.10.2019 р. із зазначенням об`єктів нерухомості, на які нарахований податок.

Оцінюючи дане клопотання , суд вказує наступне.

Положеннями статті 42 ПК України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно статті 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта) ( пункт 1 розділу ІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвержене наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 р. № 822 ( далі- Положення № 822)).

Відповідно до пункту 1 розділу IV Державний реєстр формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

До Державного реєстру включаються: інформація з Облікових карток, Повідомлень, Заяв про внесення змін; дані про фізичних осіб, а саме: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; сума нарахованих та/або отриманих доходів; сума нарахованих та/або сплачених податків; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків; відомості про державну реєстрацію, реєстрацію і взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: дати, номери записів, свідоцтв та інших документів, а також підстави державної реєстрації, реєстрації та взяття на облік, припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності, інші реєстраційні дані; інформація про державну реєстрацію, реєстрацію та взяття на облік змін у даних про особу, заміну чи продовження дії довідок про взяття на облік; місце провадження діяльності, телефони та інша додаткова інформація для зв`язку з фізичною особою - підприємцем чи особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність; види діяльності; громадянство та номер, що використовується під час оподаткування в країні громадянства, - для іноземців;системи оподаткування із зазначенням періодів її дії (п.1 розділу V Положення № 822).

В свою чергу до облікової картки (Повідомлення, Заяви про внесення змін) вноситься така інформація: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності); дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання / місцеперебування; громадянство; для іноземців - податковий номер у країні громадянства (за наявності); реквізити документа, що посвідчує особу (назва документа, серія та/або номер, дата видачі та уповноважений суб`єкт, що видав документ) (п. 5 розділу ІІI Положення № 822).

Отже, як видно податкові повідомлення -рішення направляються або за місцезнаходженням або за податковою адресою інформація про яку визначається у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Так, згідно відповіді на запит (а.с.9) станом на 04.06.2020 р. ОСОБА_1 зареєстрована у районній базі даних Державного реєстру фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_1 , куд й направлено податкові повідомлення - рішення про нарахування податку на нерухоме майно у 2019 році, однак не вручені та рекомендоване повідомлення повернулись із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

В свою чергу, пунктом 58.3 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Враховуюючи вищенаведене, суд доходить висновку, що податкові повідомлення -рішення на підставі, яких виник податковий борг є належно врученими.

При цьому, пунктами 56.1, 56.2, 56.4, 56.18 статті 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 56.17 ПК України встановлено процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (п. 56.3 ст. 56 ПК України).

Із процитованого видно, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, при цьому скарга подається протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Разом з тим, суду не надано доказів оскарження податкових повідомлень -рішень №0-0228, №0-0228, №0-0228, №0-0228, №0-0228, №0-0228 від 15.03.2019 р., відповідно відсутні підстави вважати такі неузгодженими.

Відтак, аргументи представника відповідача, якими обгрунтовується необхідність витребування додаткових доказів спростовуюються вищенаведеним та не приймаються судом до увагу.

Стосовно ж необхідності витребування розрахунку із зазначенням об`єктів нерухомості на які нарахований податок, то суд зазначає про те, що предметом спору є вимога про стягнення податкового боргу, а не правомірність податкових повідомлень -рішень, на підставі яких виник такий (борг). Відтак, в ході розляду даної справи судом не надається оцінка податковим повідомленням -рішенням, відповідно, відсутні підстави для витребування розрахунку заборгованості.

Додатково суд вказує й на таке.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що статтею 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Більш того, пунктом 9 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Отже, як видно розрахунок податкового зобов`язання додається до рішення у разі його наявності, тобто законодавець не визначає обов`язкове надання/направлення стосовно податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

За таких обставин, враховуючи вище наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для витребування додаткових доказів, відповідно, подане клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна