Справа № П/320/247/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/247/20 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08 жовтня 2019 року №.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно застосував до позивача штраф за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, оскільки вказані в акті перевірки порушення не відповідають дійсним обставинам справи. Затримка реєстрації податкових накладних виникла за відсутності вини позивача, з огляду на що він не може нести відповідальність за податкове порушення. Зокрема, невчасна реєстрація податкових накладних відбулась внаслідок бездіяльності податкового органу щодо незарахування в системі електронного адміністрування ПДВ коштів субвенцій, отриманих у 2015 році, а також бездіяльності державних органів щодо неперерахування коштів субвенції за 2017 рік, які належали до виплати ТОВ «Білоцерківвода», що в свою чергу призвело до їх незарахування в системі електронного адміністрування ПДВ.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року даний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має бути притягнений до відповідальності у вигляді накладення штрафу у зв`язку з невиконанням органами державної фіскальної служби своїх обов`язків щодо зарахування відповідних коштів на електронний рахунок ПДВ ТОВ «Білоцерківвода».

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, просить суд скасувати рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вважає, що встановлені порушення, зафіксовані актом перевірки, підтверджують порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних, тому винесене податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим.

Відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване необхідністю надання додаткових документів.

Колегією суддів відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки воно не обґрунтовано належним чином. Зокрема, заявником не зазначено, які документи він має намір подати, яке значення для вирішення справи вони мають, чому не були подані завчасно тощо. В той же час, наявних у справі матеріалів цілком достатньо для вирішення спору по суті.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Білоцерківвода» () зареєстроване як юридична особа 28 лютого 2012 року номер запису: 0004405, місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 14. Види господарської діяльності підприємства за код КВЕД: 36.00 забір, очищення та постачання води (основний); 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 33.13 ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування; 33.20 установлення та монтаж машин і устаткування; 37.00 каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Головним управлінням ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість з питань несвоєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН ТОВ «Білоцерківвода».

Згідно бази даних ГУ ДПС у Київській області встановлено, що ТОВ «Білоцерківвода» несвоєчасно зареєстровано виписані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підлягають наданню покупцю-платнику податку на додану вартість, а саме:

- податкова накладна № 532 від 06.06.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 33333,33 грн., кількість днів затримки складає 44 дні;

- податкова накладна № 3237 від 29.01.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 125000,00 грн., кількість днів затримки складає 179 днів;

- податкова накладна № 2669 від 19.02.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 41666,67 грн., кількість днів затримки складає 151 день;

- податкова накладна № 4932 від 28.02.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 83333,33 грн., кількість днів затримки складає 151 день;

- податкова накладна № 973 від 12.02.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 54093,62 грн., кількість днів затримки складає 166 днів;

- податкова накладна № 2440 від 21.032019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 41666,67 грн., кількість днів затримки складає 120 днів;

- податкова накладна № 1651 від 18.03.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08..2019 на суму ПДВ 41666,67 грн., кількість днів затримки складає 120 днів;

- податкова накладна № 2628 від 22.03.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 36468,14 грн., кількість днів затримки складає 120 днів;

- податкова накладна № 1403 від 15.03.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 41666,67 грн., кількість днів затримки складає 135 днів;

- податкова накладна № 3562 від 26.04.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 66666,67 грн., кількість днів затримки складає 90 днів;

- податкова накладна № 1299 від 11.04.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 26981,13 грн., кількість днів затримки складає 105 днів;

- податкова накладна № 2406 від 19.04.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 33333,33 грн., кількість днів затримки складає 90 днів;

- податкова накладна № 379 від 31.05.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 33333,33 грн., кількість днів затримки складає 59 днів;

- податкова накладна № 1707 від 17.05.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 66666,67 гри., кількість днів затримки складає 59 днів;

- податкова накладна № 301 від 06.05.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 33333,33 грн., кількість днів затримки складає 74 дні;

- податкова накладна № 2223 від 21.05.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.082019 на суму ПДВ 30024,21 грн., кількість днів затримки складає 59 днів;

- податкова накладна № 2213 від 22.01.2019, зареєстрована в ЄРПН 13.08.2019 на суму ПДВ 56220,08 грн., кількість днів затримки складає 179 днів;

- податкова накладна № 4670 від 25.06.2019, зареєстрована в ЄРПН 19.08.2019 року на суму ПДВ 72815,49 грн., кількість днів затримки складає 35 днів;

- податкова накладна № 3953 від 19.08.2019, зареєстрована в ЄРПН 19.08.2019 на суму ПДВ 33333,33 грн., кількість днів затримки складає 35 днів;

- податкова накладна № 4947 від 26.06.2019, зареєстрована в ЄРПН 19.08.2019 на суму ПДВ 33333,33 грн., кількість днів затримки складає 35 днів;

- податкова накладна № 2331 від 18.06.2019, зареєстрована в ЄРПН 21.08.2019 на суму ПДВ 134,02 грн., кількість днів затримки складає 37 днів;

- податкова накладна № 4791 від 26.06.2019, зареєстрована в ЄРПН 21.08.2019 на суму ПДВ 676416,00 грн., кількість днів затримки складає 37 днів;

- податкова накладна № 999 від 05.07.2019, зареєстрована в ЄРПН 21.08.2019 на суму ПДВ 33333,33 грн., кількість днів затримки складає 21 днів;

- податкова накладна № 1485 від 18.03.2019, зареєстрована в ЄРПН 15.07.2019 на суму ПДВ 625707,26 грн., кількість днів затримки складає 91 днів.

За результатами проведеної перевірки складено акт №96/50-04/38010130 від 16 вересня 2019 року камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість з питань несвоєчасності реєстрацій податкових накладних в ЄРПН ТОВ «Білоцерківвода» (далі - Акт перевірки).

Надалі відповідачем направлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 08 жовтня 2019 року № про накладення штрафу в розмірі 823 605,02 грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 та статтею 1201 Податкового кодексу України.

Позивачем 21 жовтня 2019 року направив до Державної податкової служби України скаргу з вимогою скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 жовтня 2019 року №.

Рішенням Державної податкової служби України №13457/6/99-00-08-05-05 від 18 грудня 2019 року оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» - без задоволення.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, а свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Згідно пп. 14.1.60 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконаної влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до абзацу 1 пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Платник податку має право зареєструвати в ЄДРП податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Отже, платник податку на додану вартість на дату виникнення податкових зобов`язань зобов`язаний скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстру податкових накладних у визначені п.201.10 статті 201 ПК України строки, порушення яких є підставою для застосування до платника податку штрафних санкцій. При цьому, платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Тобто, порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника прогресивної шкали штрафу в залежності від кількості днів порушення строку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.

Відповідно до п.200-1.1 статті 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 2001.3 ст.2001 цього Кодексу. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом в) п. 200-1.4 статті 200-1 ПК України передбачено зарахування на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України».

Дана норма спрямована на впорядкування податкових відносин при використанні субвенції, яка відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» надається підприємствам, що надають комунальні послуги для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Таким чином, на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватися суми субвенцій з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п. 200-1.3 статті 200-1 ПК України.

Так, у 2015 році TOB «Білоцерківвода» отримало субвенцію з Державного бюджету України в сумі 5 429 259,00 грн. (на підставі договору від 13 липня 2015 року №2 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375) та в сумі 4 646 993,00 грн. (на підставі договору від 30 листопада 2015 року №55/375 про організацію взаєморозрахунків).

Кошти субвенції відповідно до їх цільового використання товариством були направлені на погашення заборгованості з податку на додану вартість. Однак, всупереч вимогам п. 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 (в редакції, яка діяла до 22 липня 2017 року), органи державної фіскальної служби не зарахували суми субвенції на рахунок позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Дані факти встановлені рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2017 року у справі №826/3740/16, яке набрало законної сили 10 травня 2017 року, тому відповідно до статті 78 КАСУ не потребують доказування.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 травня 2020 року по справі №826/3740/16 касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року залишено без змін.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва зобов`язано Державну фіскальну службу України зарахувати шляхом збільшення сум поповнення електронного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВВОДА" № НОМЕР_1 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти в сумі 10 076 252,00 грн. відповідно до договору №2 про організацію взаєморозрахунків згідно постанови Кабінету Міністрів України №375 та договору №55/375 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375.

Проте, станом на час розгляду даної справи із суми, яку відповідно до судового рішення повинно було бути спрямовано на поповнення електронного рахунку ТОВ «Білоцерківвода», зараховано лише суму 2 511 256,17 грн., а решта коштів так і не зарахована.

Витягами з системи електронного адміністрування ПДВ за 17 травня 2017 року та за 18 травня 2017 року підтверджується, що 18 травня 2017 року на рахунок ТОВ «Білоцерківвода» в системі електронного адміністрування ПДВ відбулось поповнення на суму коштів в розмірі 2 511 256,17 грн. (рядок 3 таблиці витягу з системи електронного адміністрування ПДВ за 18 травня 2017 року підтверджує, що сума коштів збільшилась на 2 511 256,17 грн. у порівнянні із рядком 3 витягу з системи електронного адміністрування ПДВ за 17 травня 2017 року).

Крім того, згідно витягу по рахунку 6412 (ПДВ) за період 17 травня 2017 року - 18 травня 2017 року, який підтверджує, що за вказаний період не відбувалось кореспонденції рахунка 6412 з рахунком 31 і, відповідно, позивач не здійснював поповнення свого електронного рахунку.

На підставі статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» від 18 травня 2017 року № 332 позивачем були укладені договори про організацію взаєморозрахунків: договір № 03/332 від 07 серпня 2017 року на суму 8 221 700,00 грн. та договір № 12/332 від 05 грудня 2017 року на суму 1 641 600,00 грн.

Відповідно до зазначених договорів у 2017 році ТОВ «Білоцерківвода» повинно було отримати субвенцію з державного бюджету, яка також мала бути направлена на поповнення реєстраційного ліміту у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Однак, умови договорів про організацію взаєморозрахунків так і не були виконані і кошти субвенції у 2017 позивачу не перераховані взагалі.

Факт невиконання державними органами своїх обов`язків встановлено рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі №810/1728/18, якими визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неприйняття рішення про перерахування субвенції в порядку та на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 332, договором № 03/332 від 07 серпня 2017 року, договором № 12/332 від 05 грудня 2017 року та недоведення цього рішення до відома казначейства, а також зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування, а Державну казначейську службу України - безпосередньо перерахувати для подальшого виконання умов вищевказаних договорів про організацію взаєморозрахунків та виплати на користь ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» коштів в сумі 8 221 700,00 грн. по договору №03/332 та в сумі 1 641 600,00 грн. по договору №12/332.

Вищевказане рішення суду у добровільному порядку суб`єктом владних повноважень не виконано, у зв`язку з чим ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» звернулось до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції та державною виконавчою службою були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме6 ВП №60027339 від 12 вересня 2019 року; ВП №60082093 від 17 вересня 2019 року; ВП № 60486516 від 04 листопада 2019 року.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що невчасна реєстрація податкових накладних відбулась не з вини позивача, а внаслідок бездіяльності фіскальних органів щодо незарахування в системі електронного адміністрування ПДВ коштів субвенцій, отриманих у 2015 році, а також бездіяльності державних органів щодо неперерахування коштів субвенції за 2017 рік, які належали до виплати ТОВ «Білоцерківвода», що призвело до їх незарахування в системі електронного адміністрування ПДВ.

Відсутність на рахунку ТОВ «Білоцерківвода» в системі електронного адміністрування податку на додану вартість необхідного ліміту обумовила неможливість реєстрації податкових накладних в ЄРПН за період січень - липень 2019 року.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які позивач зараховує на свій рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість відповідно до вимог п. 87.9 статті 87 ПК України зараховуються в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Разом з тим, податковий борг з ПДВ у позивача утворився із причин бездіяльності органів держави щодо перерахування субвенції.

Відповідно до п.109.1. статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 30 січня 2018 року по справі № 815/2745/17; від 26 червня 2018 року по справі № 808/2127/17; від 03 травня 2018 року по справі № 818/1070/17, платник податків може нести відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних лише якщо така несвоєчасна реєстрація зумовлена його винними діями.

Отже, позивач не має бути притягнений до відповідальності у вигляді накладення штрафу у зв`язку із невиконанням органами державної фіскальної служби та органів державної влади своїх обов`язків щодо зарахування відповідних коштів на електронний рахунок ПДВ ТОВ «Білоцерківвода».

Відповідно, оскільки наявність вини ТОВ «Білоцерківвода» у несвоєчасній реєстрації накладних не встановлено, то й немає підстав для застосування до позивача юридичної відповідальності. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Беручи до уваги обставини відсутності перерахування на рахунки ТОВ «Білоцерківвода» субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що, у порядку п.200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України є джерелом поповнення рахунку системи електронного адміністрування з податку на додану вартість, у взаємозв`язку з наявністю у позивача права на реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування за наявності від`ємного показнику реєстраційного ліміту, суд вважає цілком прийнятним у контексті справи застосувати висновки Європейського суду з прав людини, які викладені у рішення по справі «Рисовський проти України».

Як слідує з рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року особливу важливість набуває принцип «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб.

У контексті обставин справи суд наголошує на змісті пункті 71 рішення по справі «Рисовський проти України», що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків, а ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За приписами статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

З огляду на презумпцію правомірності рішень платника податку, яка закріплена в статті 4.1 ПК України у випадку, коли є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, пріоритет правомірності рішення залишається за платником податків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у Київській області від 08 жовтня 2019 року № про застосування штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій та обґрунтованості прийняття оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 19 січня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев