Справа № 489/4479/20
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 489/4479/20 провадження №2-а/489/20/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 571874 від 31.08.2020.

В позові вказав, що відносно нього було винесено постанову в якій вказано, що 26.07.2020 о 18 год. 30 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись біля буд. № 2 по вул. Веселинівській в м. Миколаєві, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 додатку 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі Правила дорожнього руху), та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постанову вважає незаконною, оскільки інспектор поліції не представившись, не пояснивши суть правопорушення і причину зупинки, почав вимагати надання посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб. Позивач вказує, що не відмовлявся надати вказані документи та дістав їх, тримаючи в руках, оскільки вважав ці дії достатніми для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Після того, інспектором було складено постанову про накладення адміністративного стягнення, яку рішенням заступника начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 04.08.2020 скасовано та направлено на новий розгляд. 31.08.2020 за розглядом матеріалів було винесено постанову серії ДПО18 № 571874 від 31.08.2020. Позивач наполягає на тому, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався із грубим порушенням ст. 277, 279 КУпАП, а саме без складання протоколу про адміністративне правопорушення, без його оголошення, без заслуховування осіб, які брали участь у розгляді справи, без дослідження доказів та вирішення клопотань.

Крім того позивач вважає відеозапис недопустимим доказом, оскільки він не оформлений у протоколі, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2020, позовну заяву було залишено без руху з метою усунення недоліків поданого позову.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2020, з урахуванням вимог ст. 286 КАС України, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 21.01.2021, про яке сторони повідомлені належним чином не з`явилися. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила представник позивача позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У поданому до суду відзиві на позовну заяву в задоволенні позивних вимог просив відмовити.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що 26.07.2020 під час патрулювання інспекторами Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції було виявлено транспортний засіб Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 (Вузька суцільна лінія). В ході проведення перевірки водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. У зв`язку із чим, після дослідження доказів і надання їм оцінки було встановлено склад адміністративного правопорушення та розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено постанову.

В результаті скарги позивача на дії поліцейських, рішенням заступника начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 04.08.2020 постанову скасовано та направлено на новий розгляд. Причиною такого рішення стало порушення процедури розгляду справи, а саме неналежне роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та оголошення постанови, що на думку відповідача сталося внаслідок поведінки водія під час спілкування з поліцейським.

31.08.2020 з дотриманням вимог щодо процедури розгляду було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 571874 від 31.08.2020.

Факт скоєння позивачем правопорушення підтверджується доказами у вигляді записів з нагрудної камери, який долучено до відзиву.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини справи, дійшов наступного.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 571874 від 31.08.2020 вбачається, що 26.07.2020 о 18 год. 30 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись біля буд. № 2 по вул. Веселинівській в м. Миколаєві, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 додатку 2 Правил дорожнього руху та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого до нього застосовано адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, саме водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Частиною першою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з п. 1 р. 34 цих Правил.

Розділом 34 пункту 1 (додаток 2) Правил дорожнього руху передбачено дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Лінію 1.9, що розміщена ліворуч, при вимкнених реверсивних світлофорах перетинати забороняється. Лінію 1.11 дозволяється перетинати тільки з боку її переривчастої частини, а з боку суцільної - лише по завершенні обгону чи об`їзду перешкоди.

Як встановлено судом, зокрема з відеозаписів «», «», «», «», позивач після зупинки його транспортного засобу ухилився від надання посвідчення водія відповідної категорії і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме тримав їх у руці не пред`явивши.

Крім того, відеозаписом «1_2020-07-26_184449» зафіксовано факт перетину вузької суцільної лінії транспортним засобом під керуванням позивача.

Заперечення позивача щодо того, що іншими транспортними засобами також було порушено вимоги дорожньої розмітки, що зафіксовано на вказаному відеозаписі, судом до уваги не приймається, оскільки вказане жодним чином не звільняє позивача від відповідальності.

Крім того не заслуговують на увагу і заперечення позивача, що транспортні засоби рухалися у потоці зі швидкістю менше ніж 30 км/год, внаслідок чого перетин суцільної лінії не вважається порушенням, оскільки вказане стосується обгону поодиноких, тобто одиночних транспортних засобів, автопоїздів, а також буксируючого транспортного засобу у зчепленні з буксируваним. Проте як вбачається із відеозапису, позивач перетнув суцільну лінію у заторі з транспортних засобів.

Також, з наявних у справі доказів, в ході судового розгляду не встановлено порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оспорюваної позивачем постанови, а доводи позивача ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права та не відповідають обставинам справи.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч.ч. 1- 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, інспектор поліції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього кодексу.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З цих підстав не заслуговують на увагу доводи позивача про недопустимість відеозапису відповідача як доказу в зв`язку із тим, що він не оформлений у протоколі, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП.

Безпідставними є доводи представника позивача, які викладені в заяві про розгляд справи за її відсутності, про сплив строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як слідує з позову та підтверджується матеріалами справи, порушення Правил дорожнього руху позивачем вчинено 26.07.2020. Цього дня було винесено постанову, яка в подальшому органом поліції скасована та 31.08.2020, після повторного розгляду адміністративних матеріалів, винесено оскаржувану постанову. Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено в межах двомісячного строку, передбаченого ч.1 ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша - третя, п`ята, шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, інспектор поліції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наявність у справі доказів, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, за порушення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, що відповідає положенням п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників судового розгляду:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повний текст судового рішення складено 22.01.2021.

Суддя І.В. Коваленко