Справа № 160/874/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/874/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року в адміністративній справі №160/874/20 (головуючий суддя першої інстанції Сидоренко Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, (третя особа - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 10.01.2020 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, (третя особа - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки), в якому просив:

- визнати неправомірною відмову та протиправними дії Міністерства оборони України, що виявилися у відмові призначити та надати йому одноразову грошову допомогу як особі, звільненій з військової служби, яка отримала захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, що призвело до часткової (25%) втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- скасувати рішення №124 від 27 вересня 2019 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати відповідача виплатити йому, як особі, звільненій з військової служби, яка отримала захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, що призвело до часткової (25%) втрати працездатності без встановлення інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він є учасником бойових дій, у зв`язку з тим, що безпосередньо брав участь в АТО. Під час виконання бойових завдань отримав численні захворювання, а саме: свідоцтвом про хворобу встановлено, що вони пов`язані із захистом Батьківщини, тобто виконанням обов`язків військової служби, а також комісія визнала позивача обмежено непридатним до військової служби. Зазначає, що у квітні 2019 року був звільнений з військової служби, у зв`язку із закінченням дії контракту. Внаслідок отриманих захворювань МСЕК у серпні 2019 року встановила йому 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності з 25.06.2019 року. Позивач вважає, що в нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги саме з 26.06.2019 року, як у військовослужбовця, учасника бойових дій, якому встановлена втрата працездатності у розмірі 25%, тому він звернувся до відповідача. Але Міністерством оборони України відмовлено йому у видачі одноразової грошової допомоги, яку він вважає неправомірною.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано відмову в призначенні одноразової грошової допомоги солдату в запасі ОСОБА_1 , викладену в протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №124 від 27.09.2019 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з помилковим застосуванням норм матеріального права. Наголошує, що виплата одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, призначається не пізніше ніж через три місяця після звільнення з військової служби, але позивача було звільнено з військової служби 13.04.2019 року, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2019 року №88-рс. Відповідно довідки МСЕК №009928 Серія 12 АЛЛ ступень втрати працездатності 25% було встановлено позивачу 20.08.2019 року, а тому враховуючи, що між встановленням втрати працездатності та днем звільнення позивача пройшло більше ніж три місяця, відповідач вважає рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом від 27 вересня 2019 року №124 правомірним.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила вимоги апеляційної скарги відповідача задовольнити.

Позивач також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку письмового провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження, про що сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на скаргу, встановила наступне.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області, що підтверджується довідкою №627 від 20.12.2017 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України та посвідченням серії НОМЕР_3 від 20.02.2017 року.

Відповідно до Свідоцтва про хворобу №625, 04.04.2019 року госпітальною військово-лікарняною комісією терапевтичного профілю Військово-медичного клінічного центру Південного регіону було встановлено, що захворювання ОСОБА_1 , ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини та на підставі статті 23-в графи ІІ Розкладу хвороб позивач обмежено придатний до військової служби (а.с.11-12.

Згідно із Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 13.04.2019 року №221, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , навідника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, звільнено наказом Військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2019 року №88-рс у запас відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підпункт «а» пункту 2 частини 5 (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Довідкою серії 12ААА №009928 ОМСЕК №4 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, датою огляду ОСОБА_1 - 20.08.2019 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% одноразово з 25.06.19 року, свідоцтво про хворобу №625 від 04.04.2019 року ВЛК клініч.центру Південного регіону. Підстава: акт огляду МСЕК №1188.

30.08.2019 року позивач звернувся до уповноваженого органу відповідача із заявою та відповідними документами щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, проте, згідно з Витягом протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.09.2019 року №124, комісія відмовила йому в призначенні одноразової грошової допомоги.

У витягу з посиланням на пункт 7 частини 2 статті 16 Закону №2522-VІІІ, зазначено, що заявника звільнено з військової служби 13.04.2019 року, а 20.08.2019 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Позивач не погодився із такою відмовою та оскаржив її до суду.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, колегія суддів погоджується із висновкм суду про часткове задоволення позовних вимог та зазначає наступне.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон №2232) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Так, відповідно до статті 41 Закону №2232-XII (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( далі по тексту - Закон №2011, в редакції, що діяла у серпні 2019 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.7 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок №975).

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності.

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.09.2019 року №124 вбачається, що підставою відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги є те, що ОСОБА_1 було звільнено з військової служби 13.04.2019 року, а 20.08.2019 року йому було вперше встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Згідно довідки обласної МСЕК №4 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №009928, лише зазначено дату огляду ОСОБА_1 20.08.2019 року, проте, у п.5 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% - одноразово з 25.06.2019 року на підставі свідоцтва про хворобу №625 від 04.04.2019 року ВЛК клініч.центру Південного регіону.

З вказаної довідки не можливо встановити, коли вона видана (такі відомості у п.7 «Дата» довідки відсутні).

З довідки не зрозуміло, на якій підставі та з якою подією ОМСЕК пов`язало встановлення ОСОБА_1 ступеню втрати професійної працездатності у відсотках одноразово з 25.06.2019 року (датою майже за два місяці до огляду), а також не зрозуміло, чому «одноразово» (на який конкретно період чи безстроково).

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.09.2019 року №124, свій висновок про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, вказана комісія зробила при розгляді поданих документів.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 року витребовувались від комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відомості стосовно того, на підставі яких саме документів зроблено такий висновок.

Проте, надані на ухвалу суду документи (супровідний лист військового комісаріату, заява ОСОБА_1 , довідка ОМСЕК) не усувають виниклих та зазначених вище питань, у зв`язку із чим апеляційний суд позбавлений можливості самостійно надати оцінку щодо дати встановлення позивачу ступеня втрати професійної працездатності з урахуванням пунктів 1.12 - 1.15 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011 року, зареєстрований в Мінюсті України 14.11.2011 року за №1295/20033.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваного рішення, викладеному у витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.09.2019 року №124, комісія розглянувши подані документи, не надала оцінку зазначеній у пункті 5 довідки ОМСЕК №4 серії 12ААА №009928 даті встановлення ступеня втрати професійної працездатності позивача у відсотках: 25% одноразово з 25.06.2019 року, у зв`язку з чим відповідачем порушений вищезазначений принцип прийняття рішення обґрунтовано, а тому відмова в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 підлягає визнанню протиправною.

Відповідність поданих до комісії документів ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги іншим критеріям законодавства вказаною комісією не перевірялось та оцінка їм у цьому світлі не надавалась.

З урахуванням викладених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із застосуванням судом першої інстанції в даному випадку вимог ч.2 статті 9 КАС України та зобов`язанням відповідача згідно ч.4 статті 245 КАС України повторно розглянути документи ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, викладеної і рішенні суду.

В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки за приписами ч.1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, справа згідно із ч.4 ст.257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то судове рішення суду апеляційної інстанції згідно із п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року в адміністративній справі №160/874/20 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року в адміністративній справі №160/874/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Чабаненко