Справа № 698/233/20
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/233/20
Провадження №2-а/698/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Триліс Я.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Катеринопільського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області в особі старшого лейтенанта поліції Колосюк Вікторії Володимирівни про визнання протиправною та скасування постанови серії БАА № 688188 від 12.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Катеринопільського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області в особі старшого лейтенанта поліції Колосюк Вікторії Володимирівни про визнання незаконною та скасування постанови серії БАА № 688188 від 12.04.2020 року за ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф в розмірі 425 грн. Адміністративний позов мотивований тим, що обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а тому постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він та його дружина, яка перебувала за кермом автомобіля Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 рухались у напрямку свого місця проживання. Виявивши несправність транспортного засобу, дружина припаркувала авто на узбіччі та відправилася за допомогою. Позивач ОСОБА_1 залишився чекати дружину в автомобілі. Через певний проміжок часу біля авто зупинився автомобіль патрульної поліції. Працівники поліції, запитавши позивача чому він припаркувався, попросили пред`явити посвідчення водія. Позивач пояснив, що чекає на дружину, яка пішла за допомогою оскільки автомобіль має несправності, зазначив при цьому, що не керував транспортним засобом, а отже не є водієм у відповідності до положень Правил дорожнього руху України бо авто не рухалось. Після цього, інспектор, не взявши до уваги пояснення ОСОБА_1 , та, не надавши жодних належних та допустимих доказів на підтвердження адміністративного правопорушення склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст 126 КУпАП за керування транспортним засобом без посвідчення водія. З огляду на вказане, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 27.04.2020 року прийнято до розгляду адміністративний позов та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з відомостями місцевого журналу вихідної кореспонденції відповідачем 30.10.2020 року отримано ухвалу суду від 27.04.2020 року, однак, відзив на пред`явлений позов не подано.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зіст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою серії БАА № 688188 від 12.04.2020 року старшим лейтенантом поліції СРПП Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління національної поліції у Черкаській області Колосюк В.В. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , 12.04.2020 року о 00 год. 22 хв. в смт. Катеринопіль по вул. Гагаріна керував автомобілем марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка немає при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"),- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10. 10. 2001р. № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне іоб`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її вточній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач відзив на позов ОСОБА_1 не надав та не довів правомірність винесеної постанови відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП та наявність події адміністративного правопорушення, не надав жодного доказу.

Однак, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Згідно принципу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, будь-які сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодних докази вини позивача у матеріалах справи немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 19, 25, 90, 157, 168, 222, 243, 246, 258, 293 КАС України, ст.ст.126, 245, 251 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Катеринопільського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області в особі старшого лейтенанта поліції Колосюк Вікторії Володимирівни про визнання протиправною та скасування постанови серії БАА № 688188 від 12.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 688188 винесену 12.04.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно видати учасникам справи або надіслати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Баранов О.І.