Справа № 200/7963/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року справа №200/7963/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Міронової Г. М., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника відповідача Помалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. у справі № 200/7963/20-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.07.2020 №Ю-645-52 на суму 2405991,84 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 21020,00 грн.

22.09.2020 позивачем до суду надано заяву про продовження строку на усунення недоліків та відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з чим просить продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2020 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 12.10.2020.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року повернуто позовну заяву позивачеві (а.с.20).

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати. Скарга обґрунтована тим, що суд не врахував, що на всій території України запроваджено карантинні обмежувальні заходи, що має негативний вплив на економічну діяльність та фінансове становище суб`єктів господарювання, у тому числі на діяльність ПрАТ «СКМЗ», що є загальновідомою обставиною. Отже, встановлений в ухвалі строк на усунення недоліків позовної заяви є занадто коротким. Пов`язані із карантином обмеження створили для позивача об`єктивні труднощі та суттєві перешкоди щодо вчинення окремих дій, у зв`язку з чим товариство не мало можливості усунути недоліки позовної заяви в межах процесуального строку встановленого місцевим судом. Причиною, яка унеможливила усунення недоліків позовної заяви в межах встановленого судом процесуального строку є тяжке фінансове становище підприємства, що виникло внаслідок збігу низки об`єктивних причин, серед яких: економічний спад та стрімке зниження цін на металургійну продукцію на світових ринках у 2019 - 2020 роках (що суттєво обмежило купівельну спроможність контрагентів ПрАТ «СКМЗ») загострення епідеміологічної ситуації у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, вжиття відповідних карантинних заходів тощо. У період з грудня 2019 року і до цього часу виробництво на ПрАТ «СКМЗ» фактично зупинено, більшість працівників звільнено. На ПрАТ «СКМЗ» продовжують працювати робітники у кількості, що є мінімально необхідною для: підтримання належного стану виробничої інфраструктури, мереж електро-, газо-, тепло-, водопостачання; забезпечення техногенної безпеки; виконання заходів, спрямованих на погашення кредиторської заборгованості та стягнення дебіторської.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Суд першої інстанції в обґрунтування ухвали про повернення позовної заяви зазначив, що позивачем у встановлений судом строк та спосіб недоліки позовної заяви не усунені.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У пункті 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка звертається до адміністративного суду з позовною заявою, додає до неї документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для залишення позовної заяви без руху є неподання до позовної заяви документу про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд зазначає, що судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», у редакції на час звернення з позовною заявою, позивач не входить до переліку осіб, яких звільнено від сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Таким чином, відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є правом суду.

Так, стаття 8 Закону України «Про судовий збір» визначає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Отже, стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпаний перелік умов за яким суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати сторону. Підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника, що підтверджується певними умовами визначеними ст. 8 Закону. При цьому, визначені в цій статті підстави повинні підтверджувати наявність скрутного майнового стану.

Разом з цим, наявність підстав визначених статтею, не є безумовною обставиною для звільнення від сплати судового збору, якщо документально не підтверджується неможливість сплатити судовий збір стороною або його сплата призведе до погіршання майнового стану сторони.

Матеріли справи свідчать, що позивачем до суду першої інстанції було подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків сплати судового збору та відстрочити його сплату, без визначення строку до якого позивач просить продовжити (відстрочити) строк. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2020 позивачу було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 12.10.2020. Позивачем недоліки у визначений судом строк не усунуті.

Щодо посилання апелянта скрутне матеріальне становище яке позбавляє його можливості сплатити судовий збір, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу в підтвердження обставин скрутного матеріального становища позивача, які останній наводить в апеляційній скарзі. Наявна в матеріалах справи довідка позивача від 17.09.2020, що станом на 17.09.2020 заарештовані усі грошові кошти на відкритих рахунках в банківських установах, без підтвердження іншими доказами цих обставин, не може вважатися належним доказом скрутного матеріального становища. Крім того, позивач не звертався до суду першої інстанції з клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору

Стосовно посилання апелянта на запровадження карантину, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 яка набрала чинності 17.07.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Отже, суд за заявою учасника справи продовжує процесуальні строки якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивачем будь-яких доказів в підтвердження того, що неможливість вчинення відповідної процесуальної дії (усунення недоліків шляхом сплати судового збору) у визначений судом строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, не надано. Також, подане позивачем до суду першої інстанції клопотання про продовження строку на усунення недоліків не містить посилань на обмеження впроваджені у зв`язку з карантином.

Щодо посилання апелянта на те, що встановлений в ухвалі строк на усунення недоліків позовної заяви є занадто коротким, суд зазначає, що вимоги ухвали щодо усунення недоліків для позивача не були надто надмірними чи обтяжливими, тому у встановлений суддею строк позивач міг їх виконати. Позивач не звертався до суду першої інстанції з іншими клопотаннями про відстрочення, продовження усунення недоліків на більший строк або звільнення від сплати судового збору.

Тобто, враховуючи вищезазначені обставини та розмір судового збору, майновий стан позивача не дає підстав дійти до висновку про неможливість сплатити судовий збір у вказаному розмірі та його сплата призведе до погіршання майнового стану позивача.

Оскільки позивач не усунув указані недоліки щодо надання оригіналу документу про сплату судового збору, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви.Крім того, позивач, у разі задоволення позовних вимог, має право повернути сплачену суму судового збору за рахунок відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. у справі № 200/7963/20-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. у справі № 200/7963/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано 20 січня 2021 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова