Справа № 336/5779/20
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/5779/20
Пр. № 2-а/336/23/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Куліша Михайла Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яку винесено 21 вересня 2020 року інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кулішем М.С. за ознаками правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 1321 КупАП.

В обґрунтування вимог в заяві зазначив, що оскаржувана постанова містить висновки про рух транспортного засобу під його керуванням о 21 годині 43 хвилини на 310 кілометрі Хмельницької дороги АД № 12 з вантажем, ширина якого перевищувала 2,6 метра, з дозволом на перевезення вантажу, який не відповідає вантажу, що фактично перевозився. Означені дії, на думку автора постанови, містять ознаки порушення пункту позивачем пункту 22.5 Правил дорожнього руху України і утворюють диспозицію ч. 1 ст. 1321 КупАП.

Оскаржувана постанова винесена з порушеннями чинного законодавства. До таких порушень відноситься, зокрема, хибний та не підтверджений будь-якими фактичними даними висновок автора протоколу про перевищення довжини вантажу, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази здійснення габаритно-вагового контролю, який в силу п. 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю, і лише за результатами точного та (або) габаритно-вагового контролю посадові особи Укртрансбезпеки визначають належність транспортного засобу до великовагових або великогабаритних. Фактично ж зупинка автомобіля під керуванням позивача була здійснена на узбіччі проїзної частини дороги за відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів, в темну пору доби, вимірювання з використанням відповідного обладнання взагалі не відбувалось, що є грубим порушенням вказаного «Порядку…». Статтею 280 КУпАП внормовано обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні, а висновки про наявність в діях особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ознак правопорушення, повинні ґрунтуватися на належних, допустимих та достовірних доказах. Жодного з перелічених в статті 251 КУпАП фактичних даних, на підставі яких встановлюється причетність особи до вчинення правопорушення, в постанові немає, тому, враховуючи принцип презумпції невинуватості, його не можна вважати винуватим у вчиненні описаних дій.

У відсутність події адміністративного правопорушення та ознак складу правопорушення в його діях просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, винесену відповідачем 21 вересня 2020 року.

Позивач до суду не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність, а також прохання про задоволення позову, що у відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України не є перешкодою для вирішення справи без участі позивача.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився; хоча й не надав клопотання про розгляд справи у його відсутність; проте в особі свого представника звернувся із письмовим відзивом.

Вказані обставини згідно із п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС зумовили проведення судового розгляду без участі відповідача.

З письмового відзиву відповідача випливає, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності посадовою особою управління патрульної поліції було дотримано порядок накладення адміністративного стягнення у зв`язку із вчиненням позивачем адміністративного правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Під час зупинки транспорту під керуванням позивача поліцейський назвався та запропонував надати документи, перелік яких передбачений Постановою Кабінету Міністрів України «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», в ході перевірки яких було здійснено заміри ширини вантажу, який вочевидь перевищував встановлені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху габарити. Вказані обставини зумовили висування вимоги про надання дозволу на перевезення такого багажу, який був наданий позивачем. Проте в дозволі було наявне посилання на інший вантаж, ніж той, що фактично перевозився, що дало інспектору підстави дійти висновку про відсутність дозволу на перевезення саме того вантажу, який перевозився. Порушення цього пункту правил утворює диспозицію ч. 1 ст. 1321 КУпАП, у зв`язку з чим було винесено постанову з дотриманням вимог законодавства про адміністративні правопорушення, що встановлюють процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. До правопорушника застосовано передбачене санкцією статті покарання у виді штрафу, кратного тридцяти неоподатковуваним мінімумам доходів громадян. Вимірювання ширини вантажу було здійснено за допомогою рулетки, яка у відповідності до положень Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, повірці не підлягає. Означені обставини зафіксовані в процесі притягнення позивача до відповідальності за допомогою нагрудного відеореєстратора поліцейського.

У відсутність будь-яких порушень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень просить про залишення позову без задоволення.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 21 вересня 2020 року інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кулішем М.С. відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1321 КупАП за ознаками порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами (а. с. 7).

Фактичні обставини вчинення правопорушення, як випливає із змісту постанови, зводяться до того, що позивач о 21 годині 43 хвилини на 310 кілометрі Хмельницької дороги АД № 12 з вантажем, ширина якого перевищувала 2,6 метра, з дозволом на перевезення вантажу, який не відповідає вантажу, що фактично перевозився.

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1321 КупАП, за ознаками якої складений протокол, в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення, передбачений, зокрема, такий склад адміністративного правопорушення, як порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Порядок проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами внормований затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року «Правилами проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами», і саме їх порушення утворюють диспозицію статті 1321 КупАП.

Відповідно до п. 2 «Правил…» транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Як випливає із змісту пункту 22.5 «Правил дорожнього руху», за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує габарити, встановлені цим пунктом; зокрема, габарит за шириною становить 2,6 метра.

З наведених положень випливає, що транспортний засіб підлягає кваліфікації як великогабаритний, якщо хоча один з його габаритів перевищує встановлені пунктом 22.5 «Правил дорожнього руху» показники.

Як слідує з пункту правил безпеки дорожнього руху граничний розмір транспортного засобу за шириною становить 2,6 метри.

Судом встановлено, що вантаж, що перевозився позивачем, за шириною перевищував 2,6 метра, що вочевидь посягає на законодавчо встановлені габарити і передбачає здійснення такими автомобілями руху за спеціальними правилами.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданому перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами).

Відсутність означеного дозволу містить ознаки порушення правил проїзду великогабаритного транспорту автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами і утворює диспозицію частини 1 статті 1321 КупАП.

Суд вважає, що висновок автора постанови ґрунтується на достатніх фактичних даних, що свідчать на користь порушення позивачем правил безпеки дорожнього руху.

Означений висновок суду підтверджує оглянутий судом відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що є засобом фіксації як правопорушення, так і процедури притягнення позивача до відповідальності за вказане правопорушення.

Невідповідність габаритів вантажу, яка є очевидною під час перегляду цього відеозапису, підтверджується отриманими внаслідок вимірювання ширини вантажу відомостями.

Твердження про порушення поліцейським Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні в частині здійснення габаритно-вагового контролю виключно у відповідних пунктах суд до уваги не приймає, оскільки у відповідності до преамбули означеного «Порядку…», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року, його дія поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Поняття перевізника наведене в статті 909 ЦК України і припускає особу, що здійснює діяльність в сфері перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти і т. і. на підставі договорів перевезення, а здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів підпорядковане меті отримання дозволу на рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами та визначення розміру плати за проїзд транспортного засобу, габаритні параметри якого перевищують нормативні.

Позивача ж притягнуто до адміністративної відповідальності як водія транспортного засобу, габаритні параметри якого перевищують нормативні, за процедурою, що внормована законодавством про адміністративні правопорушення. «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», що не потребує попереднього здійснення габаритно-вагового контролю у відповідності до спеціального законодавства.

В силу ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а за змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Не вбачаючи підстав для констатації в діях посадової особи, уповноваженої на виявлення правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху, порушень законності при притягненні фізичної особи до відповідальності, суд вважає, що оскаржувану постанову винесено у відповідності до вимог законодавства, що регулює притягнення до адміністративної відповідальності за загальними правилами.

Вирішуючи позов, суд вважає, що позивач не довів ґрунтовність своїх тверджень, тоді як надані суб`єктом владних повноважень фактичні дані свідчать, як зазначено, про те, що ОСОБА_1 не дотримався вимог пункту 22.5 «Правил дорожнього руху України».

Хоча в силу ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень тягар доведення правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладений на відповідача, проте однією з засад адміністративного судочинства є змагальність сторін, що означає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення.

Наголошуючи на тому, що інспектор не довів винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, він не лише не надає доказів того, що розмір його багажу відповідав встановленим правилами про безпечний рух габаритам, а взагалі не зазначає, чи були ним дотримані вимоги законодавства про дорожній рух в цій частині.

Проте той факт, що процесуальним опонентом позивача є суб`єкт владних повноважень, не звільняє сторону від доказування в розумінні ст. 78 КАС України.

Метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що означає наявність такої передумови для захисту права, як його порушення суб`єктом владних повноважень.

Суд не вбачає ознак порушення права в доводах позивача про недотримання відповідачем процедури притягнення до відповідальності, а самі доводи знаходить такими, що наповнені лише формальним змістом, що не дає підстав для їхнього використання при ухваленні рішення на користь вимог позову.

За змістом ст. 245 КАС України при вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

З огляду на викладені обставини суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 194, 242-246, 293, 295 КАС України, ст. ст. 1, 7, 9, 251, 280, 121 ч. 6, 22, 258, 288 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Куліша Михайла Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива