Справа № 640/22260/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень №КВ 1685/1322/АВ/П від 21.10.2019 Головного управління Держпраці у Київській області.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ТОВ «Нова Пошта» допущено порушення вимог трудового законодавства, за результатами проведеного контрольного заходу, інспектором праці складено акт інспекційного відвідування від 21.10.2019 року №1685/1322/АВ/П, в якому зафіксовано порушення частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України, та винесено припис про усунення виявлених порушень від 21.10.2019 року №КВ1685/1322/АВ/П.

Окрім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права у зв`язку із застосуванням нормативно-правового акту, який станом на момент виникнення спірних правовідносин було визнано нечинним.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Київській області «Про проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» від 04.10.2019 №4886, направлення про проведення інспекційного відвідування від 04.10.2019 №1685, на підставі звернень ОСОБА_1 від 28.08.2019 №Н-4200, ОСОБА_2 від 30.09.2019 №Б-4895, ОСОБА_3 від 30.09.2019 №В-4882 та колективного звернення ОСОБА_1 та інших від 30.08.2019 №КО-4252, було проведено інспекційне відвідування у ТОВ «Нова Пошта».

В ході проведення інспекційного відвідування виявлено наступне порушення вимог законодавства про працю: при звільненні працівників виплата всіх сум, що належить їм від підприємства, установи, організації не проводиться в день звільнення (ч.1 ст.116 КЗпП України).

За результатами інспекційного відвідування було складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №КВ 1685/1322/АВ від 21.10.2019 (далі - Акт відвідування) та Припис №КВ 1685/1322/АВ/П від 21.10.2019 про усунення виявлених порушень. Вказаним приписом зобов`язано директора ТОВ «Нова Пошта» усунути виявлені порушення та надати письмове пояснення з копіями первинних документів за підписом уповноваженої особи позивача до Головного управління Держпраці у Київській області.

Вважаючи припис про усунення виявлених порушень протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив повністю та зазначив, що у працівників ТОВ «Нова пошта» право на отримання премії у конкретно визначеному розмірі виникає за умови настання відповідної календарної дати. Враховуючи, що на день звільнення працівників у ТОВ «Нова Пошта» була відсутня можливість встановити фактичний розмір належних до виплати сум, з огляду на відсутність необхідних показників діяльності Товариства, суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку вини позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким органом, у відповідності до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення № 96), є Державна служба України з питань праці (Держпраці), діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пп. 6 п. 4 Положення № 96, серед основних завдань Держпраці визначено, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення № 96).

У свою чергу процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21 серпня 2019 року (далі - Порядок № 823).

Так, згідно п. 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

За результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю (п. 16 Порядку № 823).

Відповідно до п. 17, 18, 19 Порядку № 823 акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 823, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами інспекційного відвідування позивача було складено Акт відвідування № КВ 1685/1322/АВ від 21.10.2019 та Припис № КВ 1685/1322/АВ/П від 21.10.2019 про усунення виявлених порушень.

Відповідач в акті вказав, що ОСОБА_2 звільнений з 19.09.2019 року, однак при звільненні всі належні йому суми виплачені лише 02.10.2019 року та 15.10.2019 року, що зазначено в розрахунковому листі за жовтень 2019 року.

Також, ОСОБА_4 звільнена з 30.09.2019 року, однак належні при звільненні суми виплачені їй 15.10.2019 року, що зазначено в розрахунковому листі за жовтень 2019 року.

Тому, в ході проведення інспекційного відвідування, на думку відповідача, було встановлено порушення вимог законодавства про працю: при звільненні працівників виплата всіх сум, що належить їм від підприємства, установи, організації не проводиться в день звільнення (ч.1 ст.116 КЗпП України).

Надаючи правову оцінку наявності виявлених в ході проведення інспекційного відвідування порушень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Приписами ст. 117 КЗпП України, визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, вирішуючи питання про покладення на власника або уповноважений орган відповідальності за несвоєчасну виплату належних працівникові сум при звільненні суд повинен встановити наявність підстав для проведення таких виплат у день звільнення працівника, а також наявність вини відповідної установи.

Перевіривши своєчасність виплати премій ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також обґрунтованість віднесення їх до сум, що провадяться у строки, встановлені статтею 116 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно приписів статті 7 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Наведені положення кореспондуються з приписами статті 97 КЗпП України.

Нарахування та виплата премії працівникам ТОВ «Нова Пошта» здійснюється відповідно до Порядку преміювання, передбаченого Положенням про преміювання працівників ТОВ «Нова Пошта», погодженого з Всеукраїнською професійною спілкою працівників ТОВ «Нова Пошта» та затвердженого по підприємству наказом №52 від 12.03.2019 року.

Так, відповідно до п. 4.1 Положення, преміювання оформлюється наказом по підприємству та супроводжується відомістю про преміювання за підсумками роботи за місяць.

Вказане свідчить, що премія виплачується в наступному після звітного місяці, після підведення підсумків роботи.

Згідно з п. 4.2. Положення, за рішенням адміністрації премії та інші заохочувальні виплати можуть виплачуватись звільненим в наступному календарному місяці після місяця звільнення працівника.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що у працівників ТОВ «Нова Пошта» право на отримання премії у конкретно визначеному розмірі виникає за умови настання відповідної календарної дати.

Відтак, оскільки на день звільнення працівників у ТОВ «Нова Пошта» була відсутня можливість встановити фактичний розмір належних до виплати сум, з огляду на відсутність необхідних показників діяльності Товариства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у даному випадку вини позивача, що в свою чергу, свідчить про помилковість висновку відповідача про наявність порушення ТОВ «Нова пошта» частини першої статті 116 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція в подібних правовідносинах викладена Верховним судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 809/575/16.

Згідно з приписами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені колегією суддів обставини свідчать про невідповідність оскаржуваного припису про усунення виявлених порушень №КВ 1685/1322/АВ/П від 21.10.2019 вимогам пунктів 1, 3, 6 частини другої статті 2 КАС України та наявність підстав відповідно до частини другої статті 245 КАС України для визнання протиправним та скасування оскаржуваного припису.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення. Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірності прийняття ним оскаржуваного припису.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції по своїй суті є правильним.

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо застосування до спірних правовідносин Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Спірні правовідносини в межах даної справи мали місце у жовтні 2019 року, тобто, після ухвалення вищевказаної постанови апеляційного суду та визнання нечинною постанови № 295.

Відтак, в даному випадку застосуванню підлягає саме чинний на момент виникнення спірних правовідносин Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21 серпня 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, з огляду на встановлену відсутність порушення позивачем частини першої статті 116 КЗпП України.

Однак, оскільки судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права шляхом застосування до спірних правовідносин Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, який на момент виникнення спірних правовідносин визнано нечинним, свідчить про наявність підстав для скасування рішення Ґокружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень №КВ 1685/1322/АВ/П від 21 жовтня 2019 року Головного управління Держпраці у Київській області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Повний текст постанови складено 19 січня 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма