Справа № 826/1254/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1254/18 Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и л а:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення документів позивача до Міністерства оборони України (Міноборони) для розгляду питання про виплату одноразової грошової допомоги згідно із заявою від 19.10.2017 та зобов`язати відповідача надіслати документи позивача до Міноборони для розгляду питання про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 згідно із заявою від 19.10.2017.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскільки позивач був звільнений з військової служби 15.12.1981, а II групу інвалідності (первинно) отримав 22.05.2017, тобто через 35 років після звільнення, то для виплат одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 немає підстав.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з огляду на встановлення йому інвалідності 2 групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, натомість відповідач, до повноважень якого належать функції щодо підготовки та подання до Міноборони документів, необхідних для розгляду питання про виплату одноразової грошової допомоги, документів щодо позивача на підставі його заяви від 19.10.2017 не направив, чим допустив протиправну бездіяльність.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою (вх. №К-846), в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (а.с.12), до якої додав: витяг з протоколу №1421; висновок спеціаліста №22/ж; копію протоколу та довіреності представника; копії паспорту та коду; копію довідки МСК; копію військового квитка; копію посвідчення УБД; довідку №46; реквізити банківського рахунку.
Листом від 24.10.2017 №ВСЗ/1983, позивача повідомлено, що оскільки він звільнений з військової служби 15.12.1981 (довідка комісаріату від 14.03.2017 №46 та військовий квиток НОМЕР_1 ), а 2 групу інвалідності (огляд первинний) встановлено 16.05.2017 (довідка МСЕК АВ №0659113), тобто понад 35 років після звільнення, то для направлення документів для прийняття рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 законних підстав не має (а.с. 13).
Не погоджуючись із зазначеною відповіддю Київського міського військового комісаріату, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягає у не направленні до Міноборони документів на одержання позивачем одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності, чим порушено право позивача на розгляд його заяви компетентним органом та унеможливлено реалізацію права на отримання вказаної допомоги.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (п.12 Порядку №975).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п.13 Порядку №975).
Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача, відповідач повідомив його, що для направлення документів для прийняття рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 законних підстав не має.
Таким чином, Київський міський військовий комісаріат не вчинив передбачених законодавством дій щодо підготовки висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та направлення його розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення, а відтак діяв протиправно.
Оскільки заяву позивача не було направлено до розпорядника бюджетних коштів з метою прийняття ним відповідного рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у неподанні у п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та наявності підстав для зобов`язання його вчинити відповідні дії щодо направлення поданих позивачем документів до Міністерства оборони України для розгляду питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 11.09.2019 (справа № 619/205/17) та від 27.02.2020 у справі №212/6048/17(2-а/212/191/17)
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Текст постанови виготовлено 21 січня 2021 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна
Судді Л.В.Бєлова
А.Ю.Кучма