Справа № 320/2887/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2887/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Вовк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.01.2020 року №, №, №.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що, ОСОБА_1 зареєстрований у виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради з 20.05.1997 року як фізична особа-підприємець, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію серії В02 №315590, номер запису про державну реєстрацію 1010549 та перебуває на податковому обліку з 20 травня 1997 року.

На підставі Наказу від 04.11.2019 року №534 про проведення документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Київській області здійснено планову виїзну перевірку.

За результатами перевірки складено акт від 04.12.2019 року №276/10-36-33-04/ НОМЕР_1 .

Згідно висновку Акта перевірки, встановлені порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, а саме:

-пп. 49.18.5 п. 49.18 ст.49, п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України в частині не подання декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік;

-п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 1023573,55 грн. без ПДВ, в т.ч. за 2017 р. в сумі 460390,67 грн. без ПДВ та за 2018 р. в сумі 563182,88 грн. без ПДВ, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 184243,24грн., в т.ч. за 2017р. в сумі 82870,32грн. та за 2018р. в сумі 101372,92грн.;

-п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положень Податкового кодексу України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 1023573,55 грн. без ПДВ, в т.ч. за 2017 р. в сумі 460390,67 грн. без ПДВ та за 2018 р. в сумі 563182,88 грн. без ПДВ, що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності в сумі 15353,60 грн., в т. ч. за 2017р. в сумі 6905,86грн. та за 2018р. в сумі 8447,74 грн.

На підставі Акта перевірки ГУ ДПС у Київській області було прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.01.2020 року №, №, №.

Згідно податкового повідомлення-рішення форми № від 14 січня 2020 року ГУ ДПС у Київській області було встановлено порушення позивачем пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України та на п. 120.1 ст.120 Податкового кодексу України та застосовано штрафні санкції (фінансові) санкції (штрафи) у сумі сто сімдесят гривень 00 копійок за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Податковим повідомленням-рішенням від 14.01.2020 року № позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 276 364,86 грн., з яких за податковим зобов`язанням на суму 184 243,24 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 92 121,62 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 14.01.2020 року №, позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 23 030,40 грн., з яких за податковим зобов`язанням на суму 15 353,60 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7 676,80 грн.

Позивачем було оскаржено вказані податкові повідомлення - рішення від 14.01.2020 року до Державної податкової служби України шляхом направлення скарги №1 від 20.01.2020 року.

Рішенням від 18.03.2020 року №9892/6/99-00-08-05-04-06 про результати розгляду скарги, залишено без змін податкові повідомлення - рішення від 14.01.2020 року №, №, №, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 291.2, 291.3 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Застосування спрощеної системи оподаткування фактично є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності. Податковим кодексом України встановлено коло осіб, на яких розповсюджується вказана норма.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Зокрема, згідно із п. 291.4 ст. 291 ПК України, платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

У підпункті 298.1.4. пункту 298.1 статті 298 ПК України визначено, що суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб`єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Форма розрахунку доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему оподаткування, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Отже, формула розрахунку доходу в цілях переходу на спрощену систему оподаткування встановлюється спеціально для зазначених цілей.

Пунктом 294.1 статті 294 Податкового кодексу України встановлено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Відповідно до п.294.3 ст. 2.94 Податкового кодексу України для суб`єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.

Пунктом 296.1 статті 296 Податкового кодексу України законодавець встановив, що платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.

Згідно з пп. 296.1.2 та 296.1.3 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які є платниками податку на додану вартість, ведуть облік доходів та витрат за формою та в порядку, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів та витрат такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги. Платники єдиного податку третьої групи (юридичні особи) використовують дані спрощеного бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з урахуванням положень пунктів 44.2, 44.3 статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до п. 296.3 ст. 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

В абзаці другому пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України визначено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Відповідно до вищевказаних норм, з моменту переходу на спрощену систему оподаткування, у позивача виник обов`язок щодо ведення податкового обліку та подання податкових декларацій відповідно до норм, що встановлюють права та обов`язки для платників податків, що використовують спрощену систему оподаткування.

Водночас, статтею 177 ПК України врегульовано порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування. А вимоги щодо податкової звідності для фізичних осіб-підприємців, що перебувають на загальній системі оподаткування встановлено підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 ст. 49 ПК України.

Крім того, відповідно до пп. 165.1.36 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу.

Разом із тим, пунктом 297.1 статті 297 ПК України передбачено, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

Отже, у разі застосування платником податку спрощеної системи оподаткування, виключається обов`язок останнього розраховувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, що отримані в результаті господарської діяльності.

Пунктами першим та другим статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України законодавець встановив, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка господарської діяльності позивача охоплювала період із 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.

У той же час, у пп. 1.17.1 п. 1.17 p. II Акта перевірки контролюючим органом встановлено та не заперечувалося сторонами, що ФОП ОСОБА_1 в період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року перебував на загальній системі оподаткування та був платником податку на доходи фізичних осіб, військового збору, податку на додану вартість та єдиного внеску з найманих працівників, а в період з 01.07.2017 року по 31.12.2018 року перебував на спрощеній системі оподаткування.

Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку від 20.01.2020 року №089, позивач здійснив перехід на спрощену систему оподаткування з 01.07.2017 року, та станом на 20.01.2020 року реєстрацію ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку анульовано не було, що було підтверджено під час судового засіданні суду апеляційної інстанції представником відповідача.

Як свідчать матеріали справи, за період, що охоплювався перевіркою, позивачем було подано до ГУ ДФС у Київській області (м. Біла Церква) наступні податкові декларації: податкова декларація про майновий стан і доходи за 2017 рік від 12.01.2018 року; податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за три квартали 2017 року від 17.10.2017 року; податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за 2017 рік від 12.01.2018 року; податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за І квартал 2018 року від 25.04.2018 року; податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за півріччя 2018 року від 31.07.2018 року; податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за три квартали 2018 року від 02.11.2018 року; податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за 2018 рік від 05.02.2019 року.

Усі вказані декларації було прийнято відповідачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями форми №2.

Проте, під час перевірки відповідач дійшов висновку, що з 01.07.2017 року анульовується реєстрація позивача як платника єдиного податку та з цієї ж дати він є платником інших податків та зборів, встановлених податковим кодексом України для фізичних осіб-підприємців. Вказаний висновок міститься у пункті 2.1. акту перевірки.

Враховуючи вказану обставину, податковим органом здійснено перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства, що застосовується до платників податків, що перебувають на загальній системі оподаткування за весь період, що охоплювався перевіркою.

Проте, як вже було зазначено вище, на час перевірки свідоцтво платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 у встановленому законом порядку анульовано не було, у контролюючого органу були відсутні підстави здійснювати перевірку правильності визначення валового доходу та витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, оскільки такий порядок визначення доходу, що підлягає оподаткуванню, не передбачено для платників єдиного податку.

Вказаний висновок стосується й порушення позивачем вимог закону щодо подання податкової звітності, встановлених пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України, адже зазначена норма не підлягає застосуванню щодо ведення податкового обліку та звітності платниками єдиного податку третьої групи.

Враховуючи той факт, що у період із 01.07.2017 по 31.12.2018 та на час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований платником єдиного податку 3 групи та при визначенні доходу керувався нормами п 292.1 ст 292 ПК України, підстави для розрахунку чистого оподатковуваного доходу, отриманого фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності за статтею 177 ПК України були відстуні.

Також, у позивача був відсутній обов`язок ведення податкового обліку та звітності на загальних підставах, адже вся податкова звітність подавалася згідно вимог, встановлених для платників єдиного податку та приймалася відповідачем.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Отже, відповідач протиправно здійснив розрахунок суми чистого оподатковуваного доходу у порядку розрахунку різниці між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю позивача за період, у якому такий порядок доходу мав здійснюватися за іншими правилами.

Зокрема, й питання включення витрат з проведення технічного огляду, обслуговування і ремонту транспортних засобів, витрат на юридичні послуги та витрат на відрядження не вирішується при визначенні доходу, що підлягає оподаткуванню для платників єдиного податку.

Згідно абз. 1 пп. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.51, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 Кодексу.

Оскільки пп. 165.1.36 п. 165.1 статті 165 ПК України встановлено що, дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування, не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, то, відповідно, категорія осіб, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування, звільняються від нарахування та сплати військового збору.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 14.01.2020 №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 21 січня 2021 року.