Справа № 2а-4126/11
Суддя: Колесник О. М.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2а-4126/11
провадження № 2-а/753/83/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Римар М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного військово-медичного клінічного центру „Головний військовий клінічний госпіталь про визнання дій протиправними, зобов`язання надавати безоплатну медичну допомогу,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2013 року позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання дій протиправними, зобов`язання надавати безоплатну медичну допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.08.1991 року по 01.12.2010 року ОСОБА_2 проходив військову службу в Збройних Силах України. На підставі наказу Міністра оборони України від 23.11.2010 року №1341, відповідно до ч.6 ст. 26 Закону мУкраїни «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача було звільнено з військової служби у запас за п. «г» (у зв`язку із скороченням штатів) і виключено із списків особового складу Департаменту міжнародного оборонного співробітництва Міністерства оборони України 01.12.2010. Пунктом 7 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» гарантується «право на користування закладами охорони здоров`я Мністерства оборони України. На підставі вказаного, позивач листом від 10.02.2011 року звернувся до відповідача з проханням взятий ого на облік до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» для безоплатного отримання медичної допомоги в ньому. Однак, у відповідь листом позивача було повідомлено, що він дійсно має право на користування закладами охорони здоров`я Міністерства оборони України, проте право на безоплатне користування закладами охорони здоров`я Міністерства оборони України надано тільки ветеранам військової служби, яким позивач не являється. Вважаючи дану відмову неправомірною позивач звернувся з даним позовом до суду.
Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача Скляр В.М. вимоги позову не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 до 01.12.2010 року проходив службу у Збройних Силах України. На підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 23.11.20110 року №1341 відповідно до ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_2 було звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів) і виключено із списків особового складу Департаменту міжнародного оборонного співробітництва Міністерства оборони України 01.12.2010 року (а.с.56).
10.02.2011 року ОСОБА_2 звернувся листом до начальника Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» з проханням повідомити, чи має ОСОБА_2 можливість, в силу Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей», обслуговуватись у вказаному закладі охорони здоров`я та що для цього необхідно зробити (а.с.57).
Листом від 12.03.2011 року позивача було повідомлено, що він має право на користування закладами охорони здоров`я МО України, але право на безоплатне користування закладами охорони здоров`я Міністерства оборони України надано тільки ветеранам військової служби, про що вказано в. п. 1 ст. 6 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей». Для постановки на облік позивача для безоплатного користування медичною допомогою у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», йому необхідно отримати у військоматі за місцем обліку посвідчення ветерана військової служби (а.с.61).
Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» визначені категорії осіб, яким надаються пільги з медичного обслуговування, а саме: особи, які бездоганно прослужили на військовій службі 25 і більше років у календарному або ЗО і більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України; інваліди І та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; інваліди 1 та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і які мають вислугу військової служби 20 років і більше; військові пенсіонери, нагороджені медаллю «Ветеран Збройних Сил СРСР» за законодавством колишнього Союзу РСР; особи, які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 і більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.
Військовослужбовцям та ветеранам військової служби надаються такі пільги: безоплатне користування закладами охорони здоров`я Міністерства оборони України; першочергове безоплатне придбання ліків за рецептами лікарів; першочергове медичне обстеження, диспансеризація та госпіталізація; першочергове безоплатне зубопротезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів), безоплатне забезпечення протезами та протезно- ортопедичними виробами; переважне право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України.
Таким чином, оскільки звільнення ОСОБА_2 проведено на підставі визначеного підпунктом «г» пункту 6 та 7 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості використання на службі), на підставі п.7 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей», особам, які звільняються з військової служби на підставі нормативно-правових актів, прийнятих у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, ОСОБА_2 надано гарантію соціального захисту: «право на користування закладами охорони здоров`я Міністерства оборони України», але не безоплатного.
За приписами ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», право на безоплатне користування закладами охорони здоров`я Міністерства оборони України надано тільки ветеранам військової служби.
Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей», військовослужбовцям, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, статус ветерана військової служби надається у разі вислуги 20 років і більше у календарному обчисленні або 25 та більше років у пільговому обчисленні.
Як вбачається з наказу Міністра оборони України від 23.11.2010 року №1341, строк військової служби ОСОБА_2 у календарному обчисленні складає 19 років 3 місяці, що не надає права на отримання пільг ветерана військової служби щодо безоплатного користування закладами охорони здоров`я Міністерства оборони України.
Таким чином, суд вважає правомірною відмову відповідача щодо безоплатного обслуговування ОСОБА_2 у закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
Керуючись ст.2; 5-6; 8-9; 72-77; 90; 242-246 КАС України, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного військово-медичного клінічного центру „Головний військовий клінічний госпіталь про визнання дій протиправними, зобов`язання поставити на облік та надавати безоплатно медичну допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.М. Колесник