Справа № 400/5086/20
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 р. № 400/5086/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправним та скасування рішення від 25.08.2020 № 06 в частині; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення №06 від 25.08.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () в частині визначення 20 років стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% судової винагороди діючого судді.

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () визначити стаж ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що враховується для обчислення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці - тривалістю 24 роки 03 місяці 06 днів, включивши до стажу: 2 роки 5 місяців 28 днів - половина навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського університету імені Тараса Шевченка; 4 роки 8 місяців роботи на посаді старшого помічника прокурора Доманівського району Миколаївської області; 14 років 4 місяці 12 днів на посаді судді Доманівського районного суду Миколаївської області; 2 роки 8 місяців 26 днів у галузі права, з них: 3 місяці 14 днів на посаді юрисконсульта Доманівського відділення Акціонерного комерційного Агропромислового банку «Україна; 11 місяців 26 днів стажистом на вакантній посаді старшого помічника прокурора Доманівського району Миколаївської області; 1 рік 5 місяців 16 днів на посаді радника голови Доманівської районної ради з питань юридичного забезпечення.

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 29 липня 2020 (з моменту призначення) без обмеження граничного розміру з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протиправні дії відповідача полягають у неправильному визначені стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, протиправним є відмова в нарахуванні та виплаті щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди. Відповідач протиправно не врахував до стажу судді для визначення довічного щомісячного грошового утримання: половину навчання за денною формою на юридичному факультеті, роботу на посаді старшого помічника прокурора, на посаді судді, і 2 роки 8 місяців 26 днів у галузі право, що складає 24 роки 03 місяця 06 днів.

Відповідач надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки щомісячне грошове утримання позивачу призначено на підставі ст.137 Закону України « Про судоустрій та статус суддів». Стосовно визначення позивачу суми довічного грошового утримання у розмірі 50% суми суддівської винагороди, відповідач зазначив, що суд не може зобов`язати відповідача перерахувати щомісячне грошове утримання у розмірі 88%, оскільки суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується. Відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати пенсії.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Указом Президента України від 6 березня 2006 року № 199/2006 ОСОБА_1 , призначено на посаду судді Доманівського районного суду Миколаївської області строком на п`ять років.

Рішенням Вищої ради правосуддя №2154/0/15-20 від 16 липня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Доманівського районного суду Миколаївської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» позивача звільнено у відставку.

Наказом в.о.голови Доманівського районного суду Миколаївської області №42 від 28 липня 2020 року «Про відрахування зі штату Доманівського районного суду Миколаївської області судді ОСОБА_2 » позивача 28 липня 2020 року на підставі Рішення Вищої ради правосуддя №2154/0/15-20 від 16 липня 2020 року звільнено з посади.

28 липня 2020 року Доманівським районним судом Миколаївської області у відповідності до Додатку 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України за №643 виданий Розрахунок стажу судді, в якому стаж визначений як 24 роки 03 місяці 06 днів.

12.08.2020 ОСОБА_3 звернулася до Відповідача з заявою №4076 про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Вознесенського об`єднаного управління ПФУ в Миколаївській області №06 від 25.08.2020 р. про призначення пенсії призначено позивачу довічне грошове утримання з 29.07.2020 р. у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді у розмірі 47 295 грн.

08 жовтня 2020 р. позивач звернувся до ПФУ із заявою, в якій просив визначити стаж роботи на посаді судді 24 роки 3 місяці 6 днів, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 29 липня 2020 р. з урахуванням раніше виплачених сум.

28 жовтня 2020 р. позивач отримала лист-відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в. Миколаївській області за №6238-6137/В-02/8-1400/20 від 22.10.2020 р., в якому їй відповідач відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на те, що визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 47 295 грн., що становить 50% від судової винагороди у розмірі 94 590 грн., відповідає чинному законодавству.

На підставі абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (доповнено згідно із Законом № 1798-VIII) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Частиною четвертою статті 43 Закону № 2862-XII, чинного на день призначення позивача на посаду судді, було визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону 2447-VIII, який набрав чинності 05 серпня 2018 року, статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На час призначення на посаду судді позивача, тобто станом на 06 березня 2006 р., частиною першою статті 7 Закону № 2862-ХІІ було передбачено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Частиною 6 статті 69 Закону №1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається:

- вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута ї в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

- стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

З 1 вересня 1992 року по 24 вересня 1995 року, з 22 липня 1996 року по 19 червня 1998 року позивач навчалася за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського університету імені Тараса Шевченка, тому половина строку навчання 2 роки 5 місяців 28 днів підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, відповідно до норм Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та п.3.1 Постанови № 865.

З 24 січня 2000 року по 23 вересня 2004 року (4 роки 8 місяців) позивач працювала на посаді старшого помічника прокурора Доманівського району Миколаївської області, тому цей період роботи підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, на підставі частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015- XII, статті 56 Закону України «Про прокуратуру» N 1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року.

Стаж роботи на посаді судді з 17 березня 2006 р. по 28 липня 2020 року склав 14 років 4 місяці 12 днів, про що зазначено Розрахунку стажу судді за №643 від 28.07.2020 року, виданому Доманівським районним судом.

Також позивач просить визначити їй стаж, що враховується для обчислення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці включивши до стажу: 2 роки 8 місяців 26 днів у галузі права, з них: 3 місяці 14 днів на посаді юрисконсульта Доманівського відділення Акціонерного комерційного Агропромислового банку «Україна; 11 місяців 26 днів стажистом на вакантній посаді старшого помічника прокурора Доманівського району Миколаївської області; 1 рік 5 місяців 16 днів на посаді радника голови Доманівської районної ради з питань юридичного забезпечення.

Якщо виходити із законодавчих положень частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII у поєднанні з положеннями абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, вдаючись до системного, об`єктивного та цільового їхнього трактування, то можна дійти висновку про те, що відповідно до законодавства, яке діяло на день зайняття громадянином України посади судді вперше, час роботи в галузі права, який є однією з необхідних умов для того, щоб бути рекомендованим на посаду судді, незалежно від тривалості цього стажу та виду діяльності, не зараховувався до стажу роботи на посаді судді. Строк роботи в галузі права та належність певної роботи (діяльності) до роботи в галузі права мали значення лише для реалізації права на зайняття судової посади.

Відповідно до закону, який регулював питання стажу роботи судді на час зайняття суддівської посади вперше, до суддівського стажу мали зараховуватися передбачені в такому законі певні види роботи (професійної діяльності) у разі дотримання встановленої законом умови, за яких робота не на посаді судді прирівнюється до суддівської діяльності.

Інакше кажучи, якщо особа, яка працювала на посаді судді, мала необхідний стаж роботи в галузі права - чи то на посаді прокурора і слідчого, чи адвоката, чи займалася науковою діяльністю у відповідній науковій установі тощо, то такий стаж визнався необхідним для вирішення питання про призначення її на судову посаду, але воднораз не відносився до стажу роботи на посаді судді. Відповідно до закону був запроваджений підхід, за якого до стажу роботи на посаді судді зараховувався певний вид роботи (приміром робота на посадах прокурорів і слідчих), але якщо були дотримані передбачені законом умови, за яких строк роботи на не суддівській посаді має зараховуватися до роботи на посаді судді. Йдеться, зокрема, про дотримання передбаченої законом умови наявності в особи стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Натомість виражене й закріплене в частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стражів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді» треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи).

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

За практикою Європейського суду з прав людини дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раалте проти Нідерландів», пункти 48,49 рішення від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України», заява № 10441/06).

Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень означало б дискримінацію (абзац 7 пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 06 вересня 2012 року № 5207-VI «Про засади запобігання і протидії дискримінації в Україні» прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

Системний аналіз статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким унесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19. Зокрема, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону № 1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Частина друга статті 137 Закону № 1402-VIII прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абзаці четвертому пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). (Аналогічна позиція висловлена у постанові ВП ВС від 08.10.2020 по справі № 9901/537/19).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У спірних правовідносинах позивачці до стажу роботи на посаді судді необхідно зарахувати стаж роботи на посаді помічника прокурора, половину навчання та зарахувати 2 роки 8 місяців 26 днів у галузі права, що загалом складає 24 роки 03 місяці 06 днів.

Таким чином позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення №06 від 25.08.2020 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області визначити стаж позивачу 24 роки 03 місяці 06 днів слід задовольнити.

Також позивач просить визначити їй розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки при призначенні її на посаду судді в 2006 діяв закон, яким було передбачено, що в разі виходу судді у відставку призначалось щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, тому позивач мала очікування на отримання саме 88 відсотків заробітної плати, а не 50 %, що є звуженням гарантій їх незалежності.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону України « Про судоустрій та статус суддів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Ніяких застережень норми Закони України « Про судоустрій та статус суддів» чинні на момент призначення позивачу довічного грошового утримання не містять, що при вирішенні питання розміру щомісячного грошового утримання застосовуються норми чинні на час призначення позивача на посаду судді. Тому правових підстав застосовувати норми законодавства, які не є чинними на момент визначення розміру шомісячного грошового утримання немає.

Оскільки суд дійшов висновку, що відповідач повинен визначити стаж ОСОБА_1 , що враховується для обчислення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці - тривалістю 24 роки 03 місяці 06 днів, тому відповідач повинен сплачувати позивачу щомісячне грошове утримання в розмірі 58% суддівської винагороди працюючого судді.

При цьому суд зауважує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI.

В частині позовних вимог про зобов`язання ПФУ здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці «без обмеження граничного розміру» слід відмовити, оскільки це питання не є спірним. При призначенні позивачу грошового утримання не були застосовані обмеження граничного розміру, а судовому захисту підлягають тільки порушені права.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, позов належить задовольнити частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №06 від 25.08.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) в частині визначення ОСОБА_1 20 років стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% судової винагороди діючого судді.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) визначити стаж ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), що враховується для обчислення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці - тривалістю 24 роки 03 місяці 06 днів, включивши до стажу: 2 роки 5 місяців 28 днів - половина навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського університету імені Тараса Шевченка; 4 роки 8 місяців роботи на посаді старшого помічника прокурора Доманівського району Миколаївської області; 14 років 4 місяці 12 днів на посаді судді Доманівського районного суду Миколаївської області; 2 роки 8 місяців 26 днів у галузі права, з них: 3 місяці 14 днів на посаді юрисконсульта Доманівського відділення Акціонерного комерційного Агропромислового банку «Україна; 11 місяців 26 днів стажистом на вакантній посаді старшого помічника прокурора Доманівського району Миколаївської області; 1 рік 5 місяців 16 днів на посаді радника голови Доманівської районної ради з питань юридичного забезпечення.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) визначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 29 липня 2020 (з моменту призначення) в розмірі 58 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

6. В решті позову відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 коп.), сплачений квитанцією № 0.0..1 від 03.11.2020 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко