Справа № 620/2571/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2571/20 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 01.09.2005 по 20.10.2010 і період з 01.11.2010 по 31.01.2018, що становить 12 років 3 місяці 19 днів, та призначити з 06.05.2020 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01.09.2005 по 31.01.2006 (на підставі відсутності атестації робочих місць за умовами праці), квітень 2009 року, квітень 2010 року, лютий 2015 року, липень 2015 року, червень 2016 року та вересень 2016 - січень 2018 року включно (на підставі відсутності даних про сплату страхових внесків); щодо часткового зарахування в розрахунок пільгового стажу позивача періоди роботи останнього з 01.02.2006 по 31.12.2006, 01.01.2009 по 20.10.2010; з 01.11.2010 по 31.01.2018 (на підставі пункту 7 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731) до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи з 01.09.2005 по 31.01.2006, квітень 2009 року, квітень 2010 року, лютий 2015 року, липень 2015 року, червень 2016 року та вересень 2016 - січень 2018 року включно.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повністю зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи з 01.02.2006 по 31.12.2006, 01.01.2009 по 20.10.2010; з 01.11.2010 по 31.01.2018, без застосування пункту 7 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 06.05.2020 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 20.01.2021.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.05.2020 ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Чернігівській області подана заява за призначенням пільгової пенсії за віком по Списку № 2 та надав наступний перелік документів: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про призначення пенсії; паспорт; трудову книжку; довідки про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників. Позивач звернувся за призначенням пенсії у віці 56 років.

На підставі поданих позивачем документів, даних про атестацію робочих місць та даних системи персоніфікованого обліку, відповідач здійснив розрахунок та визначив, що позивач має право на вихід на пенсію після досягнення 56 років, із зниженням пенсійного віку, але виходячи з того, що останній має лише 9 років 3 місяці та 2 дні стажу, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. Зазначена інформація відображена в листі ГУ ПФУ в Чернігівській області № 2500-0346-8/19570 від 02.06.2020.

Вищезазначену відмову позивач вважає безпідставною та такою, що порушує його права на пенсійне забезпечення, а тому, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, надані позивачем документи підтверджують обставин наявності підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В матеріалах цієї справи наявне документальне підтвердження перебування позивача на посадах, що передбачені Списком 2, виконання ним робіт передбачених списком, а також те, що стороною позивача було надано достатні та необхідні документи для підтвердження наявного пільгового стажу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі по тексту також - № 1788-XII), що застосовується в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII згідно рішення Конституційного суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: „На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: … б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:…чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;…».

З 11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту також - № 1058-IV).

Відповідно до п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV (у редакції, станом на час звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

За нормами ст. 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з приписами п. п. 2 п. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, право на пільгову пенсію за віком мають чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок № 637; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Під час розгляду цього спору в суді першої інстанції було досліджено, що згідно трудової книжки позивача, він з 01.04.1994 був прийнятий по переведенню на посаду слюсаря по виготовленню вузлів та деталей систем вентиляцій 5 розряду (запис 8); 01.09.2005 - переведений на посаду електрогазозварника 4 розряду (запис 10); 23.07.2007 - переведений із ДП ЧМЗВ на посаду електрозварника ручної сварки 6 розряду (запис 17); 20.10.2010 - звільнений з роботи по скороченню, частина 1 статті 40 КЗПП України (запис 18); 01.11.2010 - прийнятий на роботу на посаду електрогазозварника, зайнятий різанням та ручним зварюванням 6 розряду (запис 23); 25.03.2016 - переведений на посаду електрозварника ручного зварювання (а.с.35-41).

Водночас, трудова книжка не містить відомостей, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, а саме: в яких умовах працювали особи, чи були вони зайняті певними роботами протягом повного робочого дня, характер виконуваних робіт, а також посилання на Список, яким передбачено ці роботи.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції доречно вказав на те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1788-XII.

Так, згідно зі змістом п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до довідок ДП «Екосіпан-Чернігів» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 03.03.2020 № 03/03-1, ОСОБА_1 працював повний робочий день на Чернігівському монтажно-заготівельному виробництві ОФ «Сантехмонтаж-1», у період з 01.09.2005 по 22.07.2007, на посаді електрогазозварника, зайнятий різанням та ручним зваренням та, у період з 23.07.2007 по 20.10.2010, на посаді електрозварник ручної зварки, що передбачена Списком № 2 розділу ХХХIII, підрозділу 33 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (а.с. 14,15).

Відповідно до довідок ДП «Чернігів-Сантехмонтаж» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.04.2017 № 42 та від 31.01.2018 № 43, ОСОБА_1 працював повний робочий день на ДП «Чернігів-Сантехмонтаж», у період з 01.11.2010 по 24.03.2016, на посаді електрогазозварника, зайнятий різанням та ручним зваренням та у період з 25.03.2016 по теперішній час - на посаді електрозварник ручної зварки, що передбачена Списком № 2 розділу ХХХIII, підрозділу 33 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 та постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (а.с. 16,17).

Слід врахувати, що у перелічених довідках чітко визначено, що вказані посади, на яких працював позивач відносяться до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Підрозділом 33 розділу XXXIII Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначені посади електрогазозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням, електрозварник ручного зварювання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який діє з 03.08.2016 по даний час та також передбачає посади електрогазозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням та електрозварника ручного зварювання.

Тож, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи та аналізом законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини підтверджується, що у спірні періоди, з 01.09.2005 по 20.10.2010 і з 01.11.2010 по 31.01.2018, позивач працював на посадах, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно матеріалів справи, наказом Чернігівського монтажно-заготівельного виробництва ЗАТ «Сантехмонтаж-1» від 14.08.2000 № 66 визначено, що за результатами атестації робочих місць по умовам праці, що дають право на пільгове забезпечення по Списку № 2 підтверджується, з поміж інших, професія електрогазозварника ручної зварки. Головним управлінням праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації листом № 190 від 27.09.2000 підтверджено, що чергова атестація робочих місць підприємством проведена у відповідності до вимог нормативних документів. В зазначеному листі вказано, що умови праці, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2 згідно наказу № 66, працівникам Чернігівського монтажно-заготівельному виробництва ЗАТ «Сантехмонтаж-1» підтверджено на термін до 14 серпня 2005 року.

Також, наказом ДП Чернігівського монтажно-заготівельному виробництва ЗАТ «Сантехмонтаж-1» від 23.01.2006 № 8а визначено, що за результатами атестації робочих місць по умовам праці, що дають право на пільгове забезпечення по Списку № 2 підтверджуються професії, з поміж інших, електрогазозварника, електрогазозварника ручної зварки. ГУПСЗН Чернігівської ОДА складено висновок за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці від 15.12.2006 № 16-27/7933, яким підтверджено право на пенсію на пільгових умовах працівникам за професіями Списку № 2, з поміж інших: електрозварник ручного зварювання, електрогазозварник. Листом від 15.04.2008 № 16-27/4713, ГУПСЗН Чернігівської ОДА підтвердило дію зазначеного висновку.

У свою чергу, наказом ДП «Чернігів - Сантехмонтаж» від 07.04.2011 № 16 визначено, що за результатами атестації робочих місць по умовам праці, що дають право на пільгове забезпечення по Списку № 2 підтверджується, з поміж інших, професія електрозварник ручного зварювання, електрогазозварника, занятий різанням та ручним зварюванням. ГУПСЗН Чернігівської ОДА було складено висновок за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці від 08.08.2011 № 16-27/6603, яким підтверджено право на пенсію на пільгових умовах працівникам за професіями Списку № 2, з поміж інших: електрозварник ручного зварювання, електрогазозварник, занятий різанням та ручним зварюванням.

Крім того, наказом ДП «Чернігів-Сантехмонтаж» від 25.03.2016 № 8, затверджено перелік професій працівників, яким підтверджені пільги та компенсації, з поміж інших, - електрозварник ручного зварювання. ГУПСЗН Чернігівської ОДА було складено висновок № 08-27/4084 від 29.04.2016, яким за результатами атестації робочих місць за роботу у шкідливих і важких умовах праці відповідно до наказу ДП «Чернігів-Сантехмонтаж» від 25.03.2016 № 8 підтверджено право на пільгове забезпечення за Списком № 2 за професією, з поміж інших, електрозварник ручного зварювання.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції, стороною відповідача вказувалось на те, що до пільгового стажу позивача не зараховано період з 01.09.2005 по 31.01.2006 через відсутність атестації робочих місць за умовами праці.

Колегія суддів бере до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, згідно якого, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно з ст. 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Як видно з матеріалів справи, також спірним є часткове зарахування відповідачем в розрахунок пільгового стажу позивача згідно пункту 7 Порядку № 383 періоди роботи позивача, а саме: за період з 01.02.2006 по 31.12.2006 враховано 230 вихододнів, що становить 10 місяців 18 днів; за період з 01.01.2009 по 20.10.2010 враховано 328 вихододнів, що становить 1 рік 3 місяці 10 днів; за період роботи з 01.11.2010 по 31.01.2018 до пільгового стажу враховано 1297 вихододнів, що становить 5 років 1 місяць 4 дні.

Проте, слід врахувати зміст п. 7 Порядку № 383, за яким, у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.

Однак, колегія суддів зважає на зміст довідки ДП «Екосіпан-Чернігів» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 03.03.2020 № 03/03-1, згідно якої, ОСОБА_1 працював повний робочий день на Чернігівському монтажно-заготівельному виробництві ОФ «Сантехмонтаж-1», у період з 01.09.2005 по 22.07.2007, на посаді електрогазозварника, зайнятий різанням та ручним зваренням та, у період з 23.07.2007 по 20.10.2010, на посаді електрозварник ручної зварки, що передбачена Списком №2 розділу ХХХIII, підрозділу 33 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (а.с. 14,15).

Також, відповідно до довідки ДП «Чернігів-Сантехмонтаж» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.04.2017 №42 та від 31.01.2018 № 43, ОСОБА_1 працював повний робочий день на ДП «Чернігів-Сантехмонтаж», у період з 01.11.2010 по 24.03.2016, на посаді електрогазозварника, зайнятий різанням та ручним зваренням та у період з 25.03.2016 по теперішній час - на посаді електрозварник ручної зварки, що передбачена Списком № 2 розділу ХХХIII, підрозділу 33 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 та постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (а.с. 16,17).

Колегія суддів наголошує на тому, що у вищезазначених довідках чітко визначено, що позивач у спірний період працював повний робочий день та вказані посади відносяться до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, на що також було звернуто і судом першої інстанції при вирішенні спору.

Стороною відповідача також вказувалось на неможливість зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи листопад-грудень1998 року, квітень 2009 року, квітень 2010, лютий та липень 2015 року, червень, вересень-грудень 2016 року, січень 2017 року - березень 2017 року та серпень-грудень 2018 року, у зв`язку з не сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки з довідки Пенсійного Фонду України від 06.05.2020 за формою ОК-5 щодо відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 випливає, що за період з 1998 по 2016 роки підприємства, на яких працював позивач, періодично не сплачували страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: за листопад-грудень1998 року, квітень 2009 року, квітень 2010, лютий та липень 2015 року, червень, вересень-грудень 2016 року, січень 2017 року - березень 2017 року та серпень-грудень 2018 року.

Суд першої інстанції, відхиляючи вказані доводи сторони відповідача, врахував зміст ч. 1 ст. 15 Закону № 1058-IV, за якою, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з нормами ч. ч. 4-6, 9, 10 ст. 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Колегія суддів вважає цілком правильним зазначення судом першої інстанції про те, що порушення саме страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків, має тягнути негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки, адже працівник не має вільного доступу до бухгалтерського обліку на підприємстві та не має обов`язку постійно здійснювати контроль над фактом сплати роботодавцем страхових внесків, позаяк саме на уповноважені державні органи покладено обов`язок здійснювати таких контроль та вживати заходи реагування у разі невиконання вимог законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії відповідача щодо не зарахування періодів роботи позивача з 01.09.2005 по 31.01.2006, за квітень 2009 року, за квітень 2010 року, лютий 2015 року, липень 2015 року, червень 2016 року та вересень 2016 - січень 2018 року включно до пільгового страхового стажу є протиправними.

Колегією суддів береться до уваги те, що в матеріалах цієї справи наявне документальне підтвердження перебування позивача на посадах, що передбачені Списком 2, виконання ним робіт передбачених списком, а також те, що стороною позивача було надано достатні та необхідні документи для підтвердження наявного пільгового стажу, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. На підтвердження наявності підстав для отримання пільгової пенсії, позивачем надано уточнюючі довідки та всі вищезазначені документи, з яких вбачається, що позивач, працюючи по трудовій книжці має право на отримання пільгової пенсії.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначені пільгової пенсії за віком, а тому, позовні вимоги, у даному випадку, є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо

Під час розгляду спору в суді першої інстанції, а також розгляду апеляційної скарги, відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення. Крім того, апелянтом так і не було наведено в апеляційній скарзі окрім посилань на норми права, що регулюють спірні правовідносини, у чому саме полягає помилковість висновків суду першої інстанції по суті спору.

Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко