Справа № 200/9030/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі

19 січня 2021 р. Справа №200/9030/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Чекменьов Г.А., розглянувши справу за позовом Військового інституту телекомунікації та інформатизації ім. Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2020 року Військовий інститут телекомунікації та інформатизації ім. Героїв Крут звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Ухвалою від 05 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 25.07.2018 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 1429,19 лютого 2018 р., Інн. ) наказом начальника Військового інституту від 23.07.2018 року № 40 (по особовому складу) зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання. Наказом начальника Військового інституту від 25.07.2018 року №147 (по стройовій частині) ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу інституту, на всі види забезпечення 26.07.2018 року.

25 липня 2018 року відповідно до абз. 2 п. 15.3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 між ним та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, згідно якого ОСОБА_1 зобов`язаний проходити військову службу (навчання) у ВІТІ, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів і начальників, свої службові обов`язки. Після закінчення навчання він повинен був проходити військову службу в Міністерстві оборони України на посадах офіцерського складу протягом 5 років.

25 липня 2018 р. власноруч підписуючи Контракт про навчання ОСОБА_1 ознайомився та надав згоду відповідно до п.1 Контракту відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у Військовому інституті.

Наказом начальника Військового інституту від 06.08.2020 №28 (по особовому складу) ОСОБА_1 відраховано з інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту через академічну неуспішність. Тобто, відповідач, всупереч вимог ст. 526 ЦК України порушив умови контракту та відповідно ст. 623 ЦК України повинен відшкодувати позивачу завдані збитки.

Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Круг вживалися заходи досудового врегулювання спору, а саме надсилався на ім`я та за адресою ОСОБА_1 з повідомленням суми заборгованості від 04.09.2020 року за вих. №190/2656. Також було надано копію розрахунку витрат на утримання у Вищому військовому навчальному закладі по видам забезпечення. Проте станом на 09.09.2020 року жодної оплати витрат на утримання у ВВНЗ ОСОБА_1 не здійснив.

Збитками, в даному випадку, є витрати, пов`язані з навчанням і утриманням відповідача у ВІТІ за період з 25.07.2018 р. по 06.08.2020 р.

Загальна сума витрат на утримання ОСОБА_1 у ВІТІ складає 9773,02 грн., з яких витрати пов`язані з грошовим забезпеченням - 8692,60 грн., медичне забезпечення - 1080,42 грн., що підтверджується загальною довідкою-розрахунком.

З наведених підстав позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім.Героїв Круг - 9773,02 грн. витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі та судові витрати.

Відповідач відзиву на позовну заяву на надав.

Дослідивши матеріали справи, надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною третьою статті 6 КАС передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Цю норму конкретизовано статтею 50 КАС, відповідно до положень якої відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Щоб спір набув ознак публічно-правового в контексті статті 17 КАС, правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності. Діяльність особи на посаді або процес її звільнення чи прийняття на посаду мають становити публічний охоронюваний інтерес або ж мати наслідки для невизначеного кола осіб.

Разом з тим завдання шкоди та процес її відшкодування не підпадають під визначення публічно-правового спору, оскільки є деліктним зобов`язанням з конкретно визначеним суб`єктним складом - боржником, який завдав збитків, та кредитором, якому завдані збитки мають бути відшкодовані.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що цей спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Велика Палата Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15 (Провадження № 11-214апп18).

У зазначеній постанові вказано на те, що завдання шкоди та процес її відшкодування не підпадають під визначення публічно-правового спору, оскільки є деліктним зобов`язанням з конкретно визначеним суб`єктним складом - боржником, який завдав збитків, та кредитором, якому завдані збитки мають бути відшкодовані. З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи за позовом військової частини про стягнення з військовослужбовця завданої ним під час проходження служби матеріальної шкоди судом саме цивільної юрисдикції.

При цьому суд також враховує, що за наслідками розгляду справи № 818/1688/16 (постанова від 5 грудня 2018 року) Велика Палата Верховного Суду з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, відступила від висновку, викладеного, зокрема, й у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, виходячи з таких міркувань.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Виходячи з наведених правових висновків Великої Палати Верховного Суду, суд враховує, що заявлений позов не пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків.

Отже, дослідивши зміст та обставини спірних правовідносин, враховуючи припинення між сторонами відносин публічної служби, та майновий зміст заявлених вимог, які врегульовані нормами цивільного законодавства, суд вважає передчасним викладений в ухвалі про відкриття провадження висновок про підсудність справи Донецькому окружному адміністративному суду, оскільки вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За нормою пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 239 КАС України Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно з частиною 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Враховуючи, що при зверненні з позовом позивачем сплачений судовий збір у сумі 2102 грн., вказана сума підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 256, 293297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Військового інституту телекомунікації та інформатизації ім. Героїв Крут (01011, м. Київ, вул. Московська, 45/1, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з цим позовом до місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Повернути Військового інституту телекомунікації та інформатизації ім. Героїв Крут (01011, м. Київ, вул. Московська, 45/1, ) з Державного бюджету України судовий збір, сплачений при зверненні до суду в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. відповідно до платіжного доручення № 1038 від 11 вересня 2020 року.

Ухвала складена у повному обсязі 19 січня 2020 року та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов