Справа № 420/11968/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №73 від 01.10.2020 року щодо відмови у призначенні пенсії та зобов`язати призначити пенсію за віком, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 06 листопада 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивачка або ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в Одеській області), в якому позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеські області №73 від 01.10.2020 року щодо відмови у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 02.04.1991 року по 04.02.1997 рік на посаді інженера в кооперативі «Телефон» та призначити пенсію за віком з моменту виникнення права, а саме з 16.08.2020 року.

Позиція позивачки обґрунтовується наступним

Позивачка зазначає, що після досягнення пенсійного віку вона 23.09.2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №73 від 01.10.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком, оскільки до стажу не враховано періоди: навчання з 27.04.1981 року по 13.06.1988 рік в Одеському гідрометеорологічному інституті; роботу з 02.04.1991 року по 04.02.1997 рік на посаді інженера у кооперативі «Телефон».

Позивачка наголошує, що згідно диплому, її період навчання склав з 1978 року по 1988 рік.

Також, як вказує позивачка, у період навчання ОСОБА_1 працювала в Одеському гідрометеорологічному інституті, що підтверджується записами 5-10 трудової книжки.

Крім того, позивачка звертає увагу, що у трудовій книжці під номером 13-15, внесено запис про період роботи в кооперативі «Телефон».

При цьому, у своєму рішенні про відмову у призначенні пенсії управління зазначає, що підставою для неврахування до загального стажу періоду роботи в кооперативі «Телефон» стало те, що на печатці відсутній код ЄДРПОУ. Однак, позивачка звертає увагу, що посилання на нормативні документи, якими б було зобов`язано відтворювати код підприємства на печатках у період 1991-1997 років відсутні.

Таким чином, позивачка вважає, що винесене рішення суперечить діючому законодавству та грубо порушує соціальні права ОСОБА_1 .

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що після перевірки наданих позивачкою документів, Головним управлінням було встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 19 років 9 місяців. До страхового стажу не було зараховано період роботи позивачки з 02.04.1991 року по 04.02.1997 рік на посаді інженера у кооперативі «Телефон», оскільки печатка підприємства, якою було засвідчено запис про звільнення, не відповідає нормам чинного на той момент законодавства (відсутній код ЄДРПОУ).

Відповідач звертає увагу, що неналежне оформлення трудової книжки не позбавляє особу права на зарахування періоду виконуваної роботи до страхового стажу.

Також, ГУ ПФУ в Одеській області звертає увагу, що позивачка має право підтвердити свій стаж іншими документами, які б свідчили про виконання нею роботи у зазначений період, або показами двох свідків у випадку неможливості отримання таких документів. Проте, жодних документів на підтвердження роботи у спірний період позивачкою до Головного управління не було надано, а отже відсутні законні підстави для врахування періоду з 02.04.1991 року по 04.02.1997 рік до страхового стажу ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідач вважає, що рішення Головного управління №973 від 01.10.2020 року є правомірним, оскільки винесене виключно на підставі норм чинного законодавства.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання позивачкою вимог ст.ст.160, 161 КАС України. Надано позивачці 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачка усунула недоліки позовної заяви у зв`язку з чим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Вищевказаною ухвалою також витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

14 грудня 2020 року від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної ОСОБА_1 на 42 арк. (вхід. №53378/20).

17 грудня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (вхід. №ЕП/24885/20).

21 грудня 2020 року від позивачки надійшла відповідь на відзив (вхід. №54359/20).

Станом на 21 січня 2021 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Дана справа вирішується судом у перший робочий день після виходу судді з чергової, щорічної відпустки.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиція позивачки та позиція відповідача, а також перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.09.2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою №6253 щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.49).

До заяви №6253 від 23.09.2020 року позивачкою було надано:

- диплом про навчання серії НОМЕР_2 (а.с.69);

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_1 (а.с.64);

- заяву на виготовлення ЕПП/ППП №1223 (а.с.65-66);

- заяву про призначення/перерахунок пенсії №6253 (а.с.49);

- заяву про спосіб виплати пенсії (а.с.78);

- архівну довідку №1783/01/42-19 (а.с.76);

- паспорт серії НОМЕР_3 (а.с.59-63);

- свідоцтво про народження дитини НОМЕР_4 (а.с.79);

- свідоцтво про шлюб НОМЕР_5 (а.с.80);

- трудову книжку або документи про стаж НОМЕР_6 (а.с.81-89).

01.10.2020 року Управлінням пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №73 про відмову в призначенні пенсії (а.с.53-54).

У рішенні №73 від 01.10.2020 року, зокрема зазначено, що до страхового стажу не враховано:

- навчання з 27.04.1981 року по 13.06.1988 рік в Одеському гідрометеорологічному інституті;

- роботу з 02.04.1991 року по 04.02.1997 рік на посаді інженера у кооперативі «Телефон».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом першим частини 1 статті 8 Закону №1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-ІV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

За правилами статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 45 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону №1058-IV).

Судом встановлено, що досягши пенсійного віку ОСОБА_1 23.09.2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 у 1978 році вступила до гідрометеорологічного інституту і в 1988 році закінчила повний курс за спеціальністю гідрологія суші, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 (а.с.69).

Також, у період навчання ОСОБА_1 працювала в Одеському гідрометеорологічному інституті, що підтверджується записами 5-10 трудової книжки НОМЕР_6 (а.с.83-84).

Крім того, судом встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_6 під номером 13-15 внесено запис про період роботи ОСОБА_1 в кооперативі «Телефон» (а.с.84-85).

В оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №73 від 01.10.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком, оскільки до стажу не враховано періоди: навчання з 27.04.1981 року по 13.06.1988 рік в Одеському гідрометеорологічному інституті, оскільки загальний період навчання перевищує встановлений термін навчання у вищих навчальних закладах; роботи з 02.04.1991 року по 04.02.1997 рік на посаді інженера у кооперативі «Телефон», оскільки на печатці відсутній код ЄДРПОУ.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Постанова №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом третім Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено Порядком №637.

В оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що до страхового стажу позивачки не зараховано період навчання з 27.04.1981 року по 13.06.1988 рік в Одеському гідрометеорологічному інституті та період роботи з 02.04.1991 року по 04.02.1997 рік на посаді інженера у кооперативі «Телефон», оскільки на печатці відсутній код ЄДРПОУ.

Водночас, з аналізу копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 , яка наявна в матеріалах пенсійної справи позивачки (а.с.81-89), судом встановлено, що вказані записи скріплені печаткою підприємства, дефектів не мають та з них можливо встановити стаж роботи позивачки. Відсутність коду підприємства на печатці підприємства у трудовій книжці жодним чином не спростовує факту роботи позивачки у кооперативі «Телефон» та достовірності зазначеної у ній інформації, оскільки невідповідність печатки установленим законодавством вимогам може ставитись у провину лише підприємству та його посадовим особам.

Тобто, записи у трудовій книжці серії НОМЕР_6 чітко містять відомості щодо роботи позивачки у спірний період, а уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу необхідно надавати лише у разі коли відсутні відомості у трудовій книжці.

Щодо доводів відповідача щодо відсутності ідентифікаційного коду на печатці підприємства, якою засвідчено запис про звільнення позивачки з кооперативу «Телефон», суд зазначає наступне.

Трудова книжка працівника не є видом звітного та/або облікового документа суб`єкта господарювання - юридичної особи, а тому дія пункту 7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №118, відповідно до якого ідентифікаційний код є обов`язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб`єкта і зазначається на його печатках та штампах, не може бути застосований у даному випадку.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Крім того, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд вважає необхідним зазначати, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої цієї статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З аналізу зазначених правових норм суд доходить висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004 року) - за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, не зарахування до стажу періоду роботи через неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки позивача, зокрема відсутності ідентифікаційного коду на печатці підприємства, суперечить нормам чинного законодавства України, у тому числі приписам статті 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, посилання відповідача як на підставу для відмови у зарахуванні страхового стажу оскаржуваного періоду, відсутність на печатці ідентифікаційного коду підприємства, якою скріплено запис про звільнення, слід оцінити критично, адже вказані обставини не можуть свідчити про не виконання позивачкою роботи в кооперативі «Телефон».

Крім того, суд критично відноситься до посилання відповідача як на підставу не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 27.04.1981 року по 13.06.1988 року в Одеському гідрометеорологічному інституті, оскільки загальний період навчання перевищує встановлений термін навчання у вищих навчальних закладах, оскільки у вказаний період навчання позивачка працювала в Одеському гідрометеорологічному інституті, що підтверджується відповідними записами 5-10 трудової книжки серії НОМЕР_6 (а.с.81-89), а також копією диплому про навчання серії НОМЕР_2 (а.с.69).

Відтак, суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування страхового стажу позивачки у період з 27.04.1981 року по 13.06.1988 рік, а також з 02.04.1991 року по 04.02.1997 рік.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №73 від 01.10.2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивачки, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.245 КАС України, є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивачки виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 КАС України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в сумі 840 грн. 80 коп., сплачені згідно квитанції №0.0..1 від 18 січня 2021 року підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №73 від 01.10.2020 року щодо відмови у призначенні пенсії та зобов`язати призначити пенсію за віком - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеські області №73 від 01.10.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 02.04.1991 року по 04.02.1997 рік на посаді інженера в кооперативі «Телефон» та призначити пенсію за віком з моменту виникнення права, а саме з 16.08.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Суддя С.О. Cтефанов

.