Справа № 520/7816/2020
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 р.Справа № 520/7816/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Перцової Т.С. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/7816/2020

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області , Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Харківській області

треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в м. Харків скасувати державну реєстрацію особисто або через свої структурні підрозділи автомобілів марки Mersedes- Benz 300TD 1999 року випуску синього кольору шасі-кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та автомобіля марки Mazda6 об`єм двигуна 2488,сірого кольору, кузов шасі JMZGJ НОМЕР_3 держані номери НОМЕР_4 .

- зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Закарпатській області особисто або через свої структурні підрозділи зареєструвати (поновити) державну реєстрацію автомобіля марки Mersedes-Benz Е 220CDI 1999року випуску синього кольору, седан В, шасі кузов № НОМЕР_5 , державні номери НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає АДРЕСА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020р. відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, просить суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач надіслав до суду засобами електронного поштового зв`язку клопотання про проведення судового засідання по справі в режимі відеоконференції. Вказане клопотання розглянуто судом та залишено без розгляду з наступних підстав.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів визначає Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV ( далі Закон № 851).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 851 визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.1-2 ст.6 цього Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документу.

Приписами ст. 7 Закону № 851 встановлено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

З поданого клопотання позивачем вбачається, що воно не містять відомостей про підписання документа електронним цифровим підписом, а тому таке клопотання не вважається підписаним в розумінні Закону № 851. Положеннями ч. 2 ст. 167 КАС України визначено, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Таким чином, оскільки клопотання не містить електронного цифрового підпису, тобто подано без додержання вимог ч. 1 ст. 167 КАС України, то останнє не може бути розглянуто судом та підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 12 квітня 2011 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу було посвідчено довіреність на керування та розпорядження транспортним засобом, відповідно до якої ОСОБА_1 , 1945 р.н., ідент. № НОМЕР_7 уповноважив ОСОБА_4 , ОСОБА_5 бути його представниками на керування та розпорядження транспортним засобом марки Mersedes-Benz Е 220CDI, 1999 року випуску, синього кольору, седан В, шасі кузов № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , видане 15.01.2009 Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області (24).

11.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області із заявою про внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про скасування (зняття з обліку) ТЗ марки Mersedes-Benz 30001999 випуску, синього кольору, седан шасі-кузов НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , також ТЗ марки Мазда 6, з державним номерним знаком НОМЕР_6 . Крім того, позивач в заяві просив особисто, чи через підлеглі реєстраційні сервісні центри МВС в Харківській області, зареєструвати або поновити державну реєстрацію належного позивачу на праві приватної власності автомобіля Мерседес-Бенец-Е 220СDІ 1999 року випуску синього кольору седан-В шасі № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 , видане 15.01.2009 Мукачівським ВРЕРУ ДАІ УМВС України в Закарпатській області (а.с.23).

10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області із заявою про внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про скасування (зняття з обліку) ТЗ марки Mersedes-Benz 30001999 випуску, синього кольору, седан шасі-кузов НОМЕР_5 ,державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , також ТЗ марки Мазда 6, з державним номерним знаком НОМЕР_6 . Крім того, позивач в заяві просив особисто, чи через підлеглі реєстраційні сервісні центри МВС в Харківській області, зареєструвати або поновити державну реєстрацію належного позивачу на праві приватної власності автомобіля Мерседес-Бенец-Е 220СDІ 1999 року випуску синього кольору седан-В шасі № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 , видане 15.01.2009 Мукачівським ВРЕРУ ДАІ УМВС України в Закарпатській області.

Регіональним сервісним центром МВС в Харківській області 25.03.2020 було надано відповідь № 31/20-969, відповідно до якої надано інформацію із Єдиного реєстру МВС, стосовно автомобіля Mersedes-Benz, 1999 випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 (а.с.27-28).

Регіональним сервісним центром МВС в Закарпатській області ОСОБА_1 16.04.2020 було надано відповідь №31/7-21-13, в якій роз`яснено, що для вирішення питання щодо внесення відомостей до бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС відомостей про скасування державної реєстрації (зняття з обліку) транспортного засобу марки Mersedes-Benz Е300 D, номерний знак НОМЕР_2 , транспортного засобу марки МAZDA 6 2.5, номерний знак НОМЕР_6 , а також поновлення державної реєстрації автомобіля марки Mersedes-Benz Е 220 СDІ, номер кузова НОМЕР_5 , 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 відповідач просить звертатися до суду з відповідним позовом (а.с.29).

Не погодившись із діями відповідачів щодо відмови скасувати державну реєстрацію автомобілів марки Mersedes- Benz 300TD, 1999 року випуску синього кольору шасі-кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та автомобіля марки Mazda6 об`єм двигуна 2488, сірого кольору, кузов шасі JMZGJ НОМЕР_3 держані номери НОМЕР_4 та зареєструвати (поновити) державну реєстрацію автомобіля марки Mersedes-Benz Е 220CDI 1999 року випуску синього кольору, седан В, шасі кузов № НОМЕР_5 , державні номери НОМЕР_6 , позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин з боку саме відповідачів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків (п.1 Порядку №1388).

П.3 Порядку №1388 передбачає, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до п.33 Порядку №1388 перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери (абз.1).

При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться (абз.2).

Для проведення перереєстрації транспортних засобів, зазначених в абзаці третьому цього пункту, до сервісних центрів МВС або до центрів надання адміністративних послуг подаються засвідчені підписами сторін акти приймання-передачі транспортних засобів із зазначенням їх кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних номерів складових частин (далі - реквізити), а для проведення перереєстрації транспортних засобів у разі їх відчуження - документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, разом із зазначеними актами (абз.5).

П.40 Порядку №1388 передбачає, що якщо під час проведення перевірки ідентифікаційних номерів складових частин за автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби або банком даних Генерального секретаріату Інтерполу буде встановлено, що раніше зареєстрований на території України транспортний засіб розшукується правоохоронними органами інших держав, сервісний центр МВС вилучає свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт), оформляє відповідні документи про цей факт і передає їх до відповідного органу досудового розслідування. Сервісні центри МВС видають власникам тимчасові реєстраційні талони строком на один рік, у графу "Особливі відмітки" яких вноситься запис: "Розшукується Інтерполом. Перереєстрацію або зняття з обліку заборонено до закінчення перевірки". Заміна тимчасових реєстраційних талонів на свідоцтва про реєстрацію з внесенням до них запису "Розшукується Інтерполом. Перереєстрацію або зняття з обліку дозволено" здійснюється в установленому МВС порядку (з обов`язковим інформуванням ініціатора розшуку) після набрання законної сили виправдувальним вироком за відповідним фактом або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження, крім випадків, коли провадження було закрито за нереабілітуючими обставинами. (абз.4).

Аналізуючи вищенаведені положення нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що проведення перереєстрації транспортного засобу у разі його відчуження здійснюється на підставі документів, що встановлюють право власності та актів приймання-передачі транспортного засобу. Крім того, при перереєстрації транспортного засобу у разі зміни його власника зняття з обліку такого транспортного засобу не проводиться. Водночас п.40 Порядком №1388 передбачено, що перевірка наявності транспортного засобу в банках даних Інтерполу може бути проведена щодо раніше зареєстрованих на території України транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, який є складовою частиною НАІС - (Національна автоматизована інформаційна система) ГСЦ МВС України, на автомобіль DAIMLER-BENZ 123, 1977 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , VIN НОМЕР_10 , зеленого кольору, 04.10.2006 року видано тимчасовий талон за заявою ОСОБА_6 для реєстрації у тому числі при уточненні реєстраційних даних ТЗ в м. Рівне. На транспортний засіб закріплено номерні знаки НОМЕР_11 та оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 .

05.10.2006 вищевказаний автомобіль зареєстровано на ім`я громадянина ОСОБА_6 , на підставі біржової угоди №22681033 від 30.09.2006 в м. Рівне. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 , номерні знаки не змінювались.

06.10.2006 вищевказаний автомобіль перереєстровано при переобладнанні із заміною кузова (шасі) та двигуна, MERCEDES-BENZ 230 Т Е, 1988 року випуску, номер кузова НОМЕР_14 , VIN НОМЕР_10 , білого кольору в м. Рівне. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_15 , номерні знаки та власник не змінювались.

10.10.2006 вищевказаний автомобіль перереєстровано при переобладнанні із заміною кузова (шасі) та двигуна, MERCEDES-BENZ Е 220, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_10 , VIN НОМЕР_10 , синього кольору в М. Рівне. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_16 , номерні знаки та власник не змінювались.

11.10.2006 вищевказаний автомобіль знято з обліку для реалізації. 10.01.2008 на вищевказаний автомобіль видано тимчасовий талон за заявою ОСОБА_1 для реєстрації у тому числі при уточненні реєстраційних даних ТЗ в м. Мукачево. На транспортний засіб закріплено номерні знаки НОМЕР_6 та оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_17 .

15.01.2009 вищевказаний автомобіль зареєстровано на ім`я громадянина ОСОБА_1 , в м. Мукачево. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , номерні знаки не змінювались.

24.09.2014 вищевказаний автомобіль перереєстровано на ім`я громадянки ОСОБА_2 , в ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Харків №1 ГУМВС України в харківській області, на підставі Довідки-рахунок ВІА764679 від 24.09.2014 року, виданої ТБ "СЛОБОЖАНЩИНА". На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_18 та закріплено номерні знаки НОМЕР_2 .

22.01.2015 вищевказаний автомобіль перереєстровано у зв`язку з заміною двигуна, без здійснення переобладнання ТЗ, в ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Харків №1 ГУМВС України в Харківській області. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_19 , номерні знаки та власник не змінювались (а.с.27).

На момент перереєстрації вищевказаного ТЗ, реєстраційні дії з транспортними засобами здійснювались у відповідності до ст. 34 Закону України Про дорожній рух та згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09Л998 року в редакції ПКМУ №1371 від 23.12.2009 року Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Враховуючи вищевказане, доводи позивача про те, що відповідачами порушено процедуру зняття з обліку та реєстрації спірного транспортного засобу, є помилковими, оскільки транспортний засіб з обліку не знімався, а відповідач лише здійснив перереєстрацію транспортного засобу у зв`язку із зміною власника.

Разом з тим матеріалами справи встановлено, що 01.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до чергової частини Мукачівського РВП ГУНП в Закарпатській області, в якій зазначив, що під час переоформлення свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_8 на автомобіль марки Мерседес-Бенц, д.н.з. НОМЕР_6 було виявлено розбіжності, а саме, що за вказаним свідоцтвом про реєстрацію крім його автомобіля закріплений і інший автомобіль.

Згідно висновку Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 19.02.2020 №4/58 бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_8 без заповнення (персональних даних) за способом виготовлення відповідає встановленому зразку аналогічного бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що перебуває в офіційному обігу на території України (а.с.11-16).

Відповідно до висновку Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18.09.2019 №7/2146/3016 номер кузова НОМЕР_10 , номер двигуна НОМЕР_20 , наданого на дослідження транспортного засобу MERCEDES-BENZ Е220 СDІ, номерний знак НОМЕР_6 , не змінювалися. Бланк наданого на дослідження документа Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_8 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу (а.с.17).

Так, комплекс заходів, пов`язаних з проведенням державної реєстрації (перереєстрації) та зняттям з обліку призначених для експлуатації на вулично-шляховій мережі загального користування транспортних засобів усіх типів здійснюють територіальні сервісні центри МВС, як структурні підрозділи територіальних органів МВС - Регіональних сервісних центрів МВС.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII).

Статтею 34 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно частини другої статті 34 Закону № 3353-XII державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Пунктом 3 Порядку № 1388 передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС.

Згідно з пунктами 7, 8 Порядку № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1388 під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у зв`язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах.

За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду. Експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів на транспортний засіб (інших документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу) проводиться за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів транспортного засобу і реєстраційних документів. Експертне дослідження проводиться фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, які мають присвоєну в установленому Законом України Про судову експертизу ( 4038-12 ) порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями. За результатами дослідження складається висновок експертного дослідження, який додається до документів, що подаються для державної реєстрації. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання за Єдиним державним демографічним реєстром проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС.

Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати.

Відповідно до інформаційної картки адміністративної послуги, затвердженої наказом РСЦ МВС в Закарпатській області від 30.11.2016 р. № 157 підставами для відмови в наданні адміністративної послуги є:подання до суб`єкта надання адміністративної послуги неповного пакету документів; -невідповідність ідентифікаційних номерів складових частин транспортного засобу із зазначенням в поданих документах; в результаті перевірок за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату інтерполу. Державним реєстром обтяжень рухомого майна встановлено, що ТЗ перебуває в розшуку або на нього накладено арешт чи заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію.

Пунктом 6 Порядку № 1388 визначено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника може бути зроблено запис:" має право керувати (експлуатувати) (прізвище, ім`я, по батькові або найменування юридичної особи) та є співвласником".

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Пунктом 8 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух", Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 р. № 1371), розроблена Інструкція про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 р. № 379 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2011р. за № 123/18861 (далі - Інструкція № 379).

Згідно п.1.4 Інструкції № 379 реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, що належать фізичним особам, здійснюються за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) власника. При цьому в реєстраційних документах зазначається місце реєстрації (проживання) особи, за якою реєструється транспортний засіб.

Особа власника ТЗ або уповноваженої ним особи встановлюється на підставі паспорта громадянина України або іншого документа, що його замінює, для іноземців або осіб без громадянства - на підставі документів, визначених законодавством України (п.3.2 Інструкції № 379).

За Єдиним державним реєстром Державтоінспекції, наявними базами даних АІС "Довідка-рахунок", "Митний документ", "Автомобіль", "Документ", "АРМ-РОЗШУК" проводиться перевірка документів, які подаються до Центру для проведення реєстрації ТЗ. Перевірці підлягають: свідоцтво про реєстрацію ТЗ або технічний паспорт, відповідні документи Держмитслужби, довідка-рахунок, акт приймання-передачі ТЗ, договір купівлі-продажу, біржова угода, інші документи, що підтверджують правомірність придбання ТЗ. Результати проведеної перевірки відмічаються на заяві і підписуються уповноваженою посадовою особою Центру (із зазначенням П.І.Б., дати та часу проведення перевірки) (п.3.3 Інструкції № 379).

Відповідно до п.40 Порядку № 1388 зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Пунктом п.5.1 Інструкції № 379 зняття з обліку ТЗ проводиться працівниками Центру відповідно до вимог пунктів 12, 15, 32, 40 - 46 Порядку.

Про зняття ТЗ з обліку із зазначенням причин відповідно до пункту 42 Порядку, вилучення номерних знаків та видачу номерних знаків для разових поїздок із зазначенням їх терміну дії робиться відповідний запис на внутрішньому полі обрізаного з трьох країв свідоцтва про реєстрацію ТЗ або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію ТЗ на пластиковій основі, з підписом уповноваженої посадової особи та відтиском печатки Центру. Аналогічні записи вносяться також до наявних автоматизованої бази даних АІС "Автомобіль" та Єдиного державного реєстру Державтоінспекції (п.5.3 Інструкції № 379).

З аналізу даних правових норм слідує, що будь-які реєстраційні дії зі зняття ТЗ з обліку могли бути проведені відповідним підрозділом автоінспекції лише в разі одночасної наявності таких умов: 1) на підставі заяви власника або уповноваженої ним особи про зняття ТЗ з обліку, 2) після перевірки документа, що посвідчує його особу, 3) після огляду ТЗ в підрозділах Державтоінспекції 4) з вилученням номерних знаків, які були закріплені за ТЗ.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і суб`єктами владних повноважень під час здійснення ними владних управлінських функцій, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

Разом з тим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Викладені висновки кореспондуються із нормами п. п. 1, 8 частини першої статті 4, частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Згідно з частиною другою статті 264 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорювання останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім визначеного цим актом певного кола осіб), в тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку із оскарженим рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в м. Харків скасувати державну реєстрацію особисто або через свої структурні підрозділи автомобілів марки Mersedes- Benz 300TD 1999 року випуску синього кольору шасі-кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та автомобіля марки Mazda6 об`єм двигуна 2488,сірого кольору, кузов шасі JMZGJ НОМЕР_3 держані номери НОМЕР_4 та зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Закарпатській області особисто або через свої структурні підрозділи зареєструвати (поновити) державну реєстрацію автомобіля марки Mersedes-Benz Е 220CDI 1999року випуску синього кольору, седан В, шасі кузов № НОМЕР_5 , державні номери НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає АДРЕСА_1 .

Разом з тим з матеріалів справи слідує що за державним номером НОМЕР_6 , який встановлено на автомобіль позивача, зареєстровано ще один автомобіль марки Mazda 6 на ім`я ОСОБА_3 . Крім того, шасі-кузов № НОМЕР_5 зареєстрований за автомобілем, який належить ОСОБА_2 .

Тобто фактично оскаржувані позивачем реєстраційні дії відповідачів є результатом правовідносин, які склалися між відповідачами та третіми особами.

Судова колегія звертає увагу, що оскаржувані дії відповідачів породжують права та обов`язки для третіх осіб по справі, зокрема, для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим позивачем не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин з боку саме відповідачів.

При цьому. як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2020 позивач звертався до Мукачівського РВП ГУНП в Закарпатській області із заявою, в якій зазначав, що під час переоформлення свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_21 на автомобіль марки Мерседес Бенц, д.н.з. НОМЕР_6 було виявлено розбіжності, а саме, що за вказаним свідоцтвом про реєстрацію, крім його автомобіля, закріплений і інший автомобіль.

За фактом звернення ОСОБА_1 . Мукачівським РВП Мукачівського ВП були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2020 за № 0000132.

Отже, саме в рамках кримінального провадження і має бути встановлений спосіб вчинення такого злочину (або відсутність складу злочину) та особи, які причетні до його вчинення. На даний час не встановлені реальні причини існування розбіжностей, а саме, що за свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_8 на автомобіль марки Мерседес Бенц, державний номер НОМЕР_6 закріплений і інший автомобіль. З`ясування таких обставин повинно бути предметом дослідження в рамках кримінального провадження, яке зареєстровано за заявою позивача в ЄРДР за №0000132 від 01.02.2020.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року по справі № 520/7816/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Т.С. Перцова Я.В. П`янова

Повний текст постанови складено 22.01.2021 року