Справа № 640/22746/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги; зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (надалі по тексту - Закон України №2011-ХІІ) з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліда ІІ групи у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою відповідача у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, що суперечить, на думку позивача нормам законодавства, адже ІІ групу інвалідності позивачу встановлено 29 березня 2019 року і саме з цієї дати останній має право на отримання вказаної допомоги. При цьому, отримання одноразової грошової допомоги не залежить від первинного чи вторинного встановлення групи інвалідності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивачем подано до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема не досліджено питання щодо внесення законодавцем змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII.

Позивач наполягає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід ІІ групи з моменту встановлення цієї інвалідності з 29 березня 2019 року, що підтверджується довідкою МСЕК.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 09 грудня 2020 року.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому підтримано позицію, висловлену у відзиві на адміністративний позов, зокрема, зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним, оскільки враховано що вперше ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивачу встановлено 27 березня 2017 року, а з 29 березня 2019 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності без зміни її причин.

Тобто, інвалідність позивачу вперше встановлена після 01 січня 2014 року, саме тоді коли законодавством вже було встановлено обмеження строків реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги.

Окрім того, відповідач вказує на те, що інвалідність як ІІІ групи, так і ІІ групи встановлено позивачу після 01 січня 2017 року, коли частину четверту статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ доповнено абзацом другим, яким визначено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 26 січня 2016 року №251, позивач в період із 21 липня 2016 року по 05 вересня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10 жовтня 2016 року №117-рс позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до свідоцтва про хворобу.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11 листопада 2016 року №275 позивача виключено зі списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення з 11 листопада 2016 року.

Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА №541019, за результатами первинного огляду 27 березня 2017 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. Інвалідність встановлена на строк до 01 квітня 2019 року. Причина інвалідності: захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Дата чергового переогляду - 31 березня 2019 року.

У зв`язку з встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності останньому виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 240000,00 грн.

Зазначені обставини сторонами у справі не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з довідкою серії 12ААБ №135730 за результатами повторного огляду, який відбувся 29 березня 2019 року, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлена безстроково.

Зважаючи на встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, він звернувся із заявою та доданими до неї документами до ІНФОРМАЦІЯ_1 про направлення документів до Міноборони України для розгляду питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи.

Листом Черкаського обласного військового комісаріату від 16 липня 2019 року №6/8/6/1150 позивача повідомлено, що комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Зокрема, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії витягу з протоколу засідання комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24 травня 2019 року №65, висновок комісії щодо відсутності підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги ґрунтується на тому, що зміна групи інвалідності у позивача відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що згідно з частиною 1 статті 16 Закону України №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України №2011-ХІІ у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII (далі - Закон України №1774-VIII,) було визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Починаючи з 01 січня 2017 року, а саме з моменту набрання чинності Законом України №1774-VIII, пункт 4 частини 2 статті 16 Закону України №2011-ХІІ викладено у наступній редакції: «Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті».

Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункту 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону; б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону України №2011-ХІІ.

Зокрема, вперше порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги запроваджений з 01 січня 2014 року шляхом доповнення Закону України №2011-ХІІ статтею 16-3 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04 липня 2012 року №5040-VI (надалі по тексту - Закон України №5040-VI).

Так, згідно з частиною четвертою статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З метою реалізації статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі по тексту - Порядок №975), який набрав чинності з 01 січня 2014 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності є підставою для виплати одноразової грошової допомоги, введені з 01 січня 2014 року.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 2017 року №335 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», пункт 8 Порядку №975 доповнено другим абзацом, яким визначено, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

При цьому, у Постанові №335 чітко зазначено, що пункт 8 Порядку №975 у такій редакції застосовується з 01 січня 2017 року.

Також, Законом України №1774-VIII, який набрав чинності 01 січня 017 року, частину 4 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ доповнено абзацом другим, яким визначено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

З викладеного вбачається, що у разі, якщо інвалідність особі вперше встановлена до 01 січня 2014 року, а зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності відбулися після січня 2014 року, то обмеження строком до таких правовідносин не застосовується.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 22 серпня 2019 у справі №806/2180/18 та від 30 жовтня 2019 року у справі 806/815/16.

У межах розгляду даної адміністративної справи колегією суддів встановлено, що вперше ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивачу встановлено 27 березня 2017 року, а з 29 березня 2019 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності без зміни її причин.

Отже, інвалідність як ІІІ групи, так і ІІ групи встановлені позивачу і після 01 січня 2014 року, і після 01 січня 2017 року, тобто після встановлення законодавством обмежень строків реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки між встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та встановленням ІІ групи інвалідності з тієї самої причини минуло більше двох років (два роки та два дні).

Колегія суддів зазначає також, що обґрунтовуючи апеляційну скаргу в частині наявності поважних причин сплину дворічного строку для встановлення іншої групи інвалідності, зокрема тривалого лікування позивача, обстежень, перебування на стаціонарному лікуванні, то достатніх та переконливих доказів наявності таких обставин суду першої та апеляційної інстанцій не надавалися, тому такі аргументи позивача є не підтвердженими.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року - без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, Шостий апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко