Справа № 127/4270/17
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4270/17
Провадження 2-ар/127/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

представника заявника Мазура О.М.,

представника Головного управління

Пенсійного фонду України у Вінницькій області Дзіся А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2017 року у справі №127/4270/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, в якому він просить роз`яснити, що при виконанні постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2017 року у справі №127/4270/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, слід здійснювати виплату основного розміру пенсії, виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром до настання передбачених пенсійним законодавством підстав для припинення виплати пенсії позивачу, або до зміни відповідного законодавства, що регулює виплату пенсії після набрання рішенням суду законної сили.

Заява мотивована тим, що постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15.04.2019 року залишено в силі постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2017 року у справі №127/4270/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, яким позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час перерахунку з 80 % грошового забезпечення на 70 % грошового забезпечення та проведення виплат пенсії з обмеженням її максимального розміру; зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 1 червня 2016 року перерахунок ОСОБА_1 основного розміру пенсії виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 з 24 серпня 2016 року різницю між нарахованою (без обмеження її максимальним розміром) та отриманою пенсією. Рішення суду набрало законної сили 02.04.2019 року. До листопада 2020 року відповідач виплачував заявнику пенсію без обмеження її максимальним розміром. 11.11.2020 року заявник отримав лист відповідача від 09.11.2020 року, в якому йдеться про те, що відповідачем застосовано норму законодавства, чинного на час, з якого проводиться перерахунок пенсії. І тому відповідач з 01.11.2020 року розмір пенсії ОСОБА_1 привів у відповідність до вимог абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI. Зі слів заявника відповідач вважає, що на виконання рішень судів, якими зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром пенсія (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) встановлюються без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, просив її задовольнити. На запитання суду чим зумовлена необхідність в роз`ясненні рішення суду пояснив, що до 01.11.2020 року рішення суду виконувалось в загальному порядку, розмір пенсії позивача постійно зростав у зв`язку з встановленням на законодавчому рівні нових прожиткових мінімумів. Починаючи з 01.11.2020 розмір пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням нового прожиткового мінімуму було відповідачем зафіксовано на рівні 36910,20 грн. та перестав зростати, оскільки відповідачем застосовано абзац 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, який до спірних відносин до застосування не підлягає. Вважає, що рішення суду потребує роз`яснення в частині того, чи вправі відповідач обмежувати пенсію позивача після набуття рішенням суду законної сили.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Дзісь А.Р. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вважав, що рішення суду є зрозумілим та роз`яснення не потребує. З приводу змін в нарахуванні пенсії ОСОБА_1 додатково повідомив, що з 01.11.2020 року розмір його пенсії був зафіксований та складає 36 910,20 гривень на місяць. Таке обмеження зумовлено роз`ясненнями Пенсійного Фонду України від 23.10.2020 року, згідно яких рекомендовано привести нарахування пенсій у відповідність до вимог абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI. На підтвердження пояснень надав суду копію перерахунку пенсії з пенсійної справи ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останньому здійснено перерахунок пенсії з 01.11.2020 року, тобто після того, як рішення суду набуло законної сили та на підставі відповідних роз`яснень Пенсійного фонду України від 23.10.2020 року. Розмір пенсії позивача становить 36910,20 грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 254 КАС України суд за заявою учасника справи, державного виконавця роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому клопотання про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. Роз`яснюючи судове рішення, суд не вносить змін до самого тексту судового рішення, яке він роз`яснює.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі Hirvisaari v. Finland, заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Суд зазначає, що питання, з приводу роз`яснення яких звернувся заявник, не свідчать про незрозумілість судового рішення чи окремих його положень, його нечіткість, неповноту, тощо, а стосуються спору між сторонами, що виник з приводу обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2020 року на підставі роз`яснень Пенсійного Фонду України від 23.10.2020 року, згідно яких приведено нарахування його пенсії у відповідність до вимог абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI.

Тобто між сторонами ( ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області) через тривалий час після ухвалення судом рішення у справі (більше 3-х років), набуття ним законної сили та тривалого виконання, виник новий спір з приводу обставин, які не існували на момент ухвалення рішення (такі обставини предметом дослідження суду не були), а тому судом не досліджувались. Суд позбавлений можливості надати оцінку діям відповідача з проведення в листопаді 2020 року нових (на думку позивача) неправомірних перерахунків пенсії позивача, оскільки дослідження таких обставин виходить за межі предмету спору, що існував у справі № 127/4270/17, у якій ухвалено рішення, яке позивач просить роз`яснити.

Роз`яснення рішення суду за таких обставин, означало б постановлення на вирішення суду у справі № 127/4270/17 нового предмету після вирішення справи по суті, що КАС України та відповідні роз`яснення вищих судів в процедурі роз`яснення судового рішення не допускають.

Позивач не зазначив, які частини рішення підлягають викладенню більш повно та ясно, які частини рішення суду викликають труднощі у розумінні та в чому саме полягають такі труднощі. По суті позивач просить внести зміни у суть рішення і торкнутись (дослідити) питання, які не були предметом судового розгляду.

Усталена судова практика іде шляхом того, що якщо в процесі роз`яснення судового рішення фактично порушено питання про внесення в нього нових даних, в тому числі і шляхом вчинення нових процесуальних дій (наприклад, як у цій справі дослідження нових рішень про перерахунки), спрямованих на встановлення тих обставин, що не були предметом дослідження, така заява до задоволення не підлягає.

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані.

Рішення суду, постановлене у справі № 127/4270/17, є доступним, зрозумілим та таким, що не припускає різного тлумачення. Вказаним рішенням суду зобов`язано відповідача - Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 1 червня 2016 року перерахунок ОСОБА_1 основного розміру пенсії виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 з 24 серпня 2016 року різницю між нарахованою (без обмеження її максимальним розміром) та отриманою пенсією.

У цьому зв`язку суд не вбачає підстав для роз`яснення рішення суду, оскільки ті питання, які заявник просить суд роз`яснити, не були предметом судового дослідження (суд під час ухвалення рішення не прописував процедуру виконання рішення). Питання постановлені заявником для роз`яснення судом виходять за межі предмету розгляду, вони пов`язані з процедурою виконання рішення, а не тлумачення ухваленого судом рішення, яке неможливо виконати через його незрозумілість.

Враховуючи наведені обставини, суд зазначає, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2017 року у справі №127/4270/17 є зрозумілим, повним щодо всіх позовних вимог, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння, форма викладення у ньому ясна і труднощів для розуміння не викликає, тому суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про роз`яснення рішення суду.

Керуючись ст. 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2017 року у справі №127/4270/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20.01.2021 року.

Суддя