Справа № 120/4381/19-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 120/4381/19-а Головуючий у І інстанції: Бошкова Юлія Миколаївна Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М.
суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив: визнати протиправними дії Державної казначейської служби України і Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо виплати йому щомісячного довічного грошового утримання за період з 04 серпня 2015 року по 31 грудня 2018 року, що призвело до порушення його прав та законних інтересів із заподіянням матеріальної шкоди; стягнути з Державного бюджету України на його користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 667426,01 грн. матеріальної шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись із судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. Окрім того, позивач в апеляційній скарзі просив винести окремі ухвали відносно: 1) судді Бошкової Ю.М.- за перешкоджання у доступі до правосуддя, необ`єктивний розгляд справи та грубе порушення норм матеріального і процесуального права; 2) представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за надання суду першої інстанції недостовірної інформації.
18 листопада 2020 року Сьомим апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Проте, колегією суддів встановлено, що під час винесення апеляційним судом постанови від 18 листопада 2020 року, не було ухвалено рішення щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно винесення окремих ухвал відносно судді Бошкової Ю.М. та представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Тобто, додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі позовні вимоги, котрі не вирішені основним рішенням.
Таким чином, процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.
У свою чергу, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного судового рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про наявність підстав для постановлення окремої ухвали, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Згідно з частиною 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Частиною 3 статті 249 КАС України визначено, що суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
У той же час, відповідно до частини 8 цієї ж статті, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати прокурора або адвоката відповідно.
Тобто, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням передбачених адміністративним процесуальним законом засобів.
Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом вирішення справи по суті.
При цьому, такі порушення мають негативно впливати на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи в публічно-правових відносинах.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що окрема ухвала суду є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів.
Проте, аналізуючи положення вищевказаної статті 249 КАС України, слідує висновок, що «суд може постановити» окрему ухвалу, тобто чітко передбачено саме право, а не обов`язок суду щодо постановлення таких ухвал.
Правова природа окремої ухвали як акту судової влади свідчить про те, що вона не є інструментом вирішення адміністративного спору, що виник між учасниками справи. Вона є інструментом реагування суду на певні факти порушення законодавства та/або прав особи.
Вирішення спору судом відбувається шляхом ухвалення рішення по суті справи. Саме в рішенні по суті спору суд встановлює певний спосіб захисту прав позивача, який підлягає реалізації за рахунок можливостей до примусу, якими наділена держава.
З урахуванням наведеного, системний аналіз положень статті 249 КАС України однозначно та чітко свідчить про те, що постановлення судом окремої ухвали слід розглядати саме як право суду, а не як його обов`язок.
Вирішення питання про постановлення окремої ухвали віднесено на розсуд суду, та здійснюється ним з урахуванням, зокрема, значущості та/або системного характеру допущених порушень, а також нагального характеру необхідності їх усунення для дієвого відновлення прав особи.
Між тим, колегія суддів зауважує, що хоча станом на сьогоднішній день в узагальненнях Верховного Суду питання офіційного тлумачення статті 249 КАС України на предмет права чи обов`язку суду з постановлення окремої ухвали не здійснювалося, судова практика в окремих справах схиляється до їх тлумачення саме як права, а не обов`язку суду.
Як приклад можна навести постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2019 по справі №120/337/19-а.
Таким чином, на підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови для вирішення питання щодо винесення окремих ухвал.
Отже, оскільки постановлення судом окремої ухвали слід розглядати саме як право суду, а не як його обов`язок, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови, якою у задоволенні клопотання позивача про винесення окремих ухвал відносно судді Бошкової Ю.М. та представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про винесення окремих ухвал відносно судді Бошкової Ю.М. та представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - відмовити
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.