Справа № 520/9080/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 р. Справа № 520/9080/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 25.08.20 по справі № 520/9080/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 (надалі- ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправну бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не прийнятті рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби; визнати протиправним та скасувати п. 7 протокол №57 від 03.04.2020 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким направлено документи ОСОБА_1 на доопрацювання; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав встановлення інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби згідно вимог: ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року; зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 7 протоколу № 57 від 03.04.2020 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Міністерство оборони України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі № 520/9080/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, скасування протоколу, в частині задоволення позову, скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування заявлених вимог скарги посилається на те, що суб`єкт владних повноважень - Міністерство оборони України із рішенням суду першої інстанції не погоджується та вважає, що воно прийняте з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті. Зазначає, що позивач не надав жодного документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Вважає, що позивачем було надано неповний пакет документів, чим було порушено вимоги п.1 Порядку № 975, у зв`язку з чим неможливо вирішити питання про право позивача (загалом) на отримання одноразової грошової допомоги та прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Стверджує, що Комісія Міноборони має право приймати рішення про повернення документів на доопрацювання у разі, коли документи подано не в повному обсязі. Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол від 16.07.2015 № 2618), зазначається, що отримане поранення (контузія), призвело в подальшому до розвитку наслідків у вигляді захворювання. Таким чином, "захворювання" є результатом (похідним) від отриманого позивачем поранення (контузії), через що для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, необхідно надати документи про причини та обставини отримання ним поранення. Вважає, що Комісією Міноборони було розглянуто питання про призначення одноразової грошової допомоги в тому числі у зв`язку із встановленням інвалідності з підстав захворювання, оскільки така підстава (самостійна) в довідці МСЕК відсутня. Отже, оскільки захворювання є наслідком отриманого поранення (травми), обставини якого документально не підтверджено, рекомендовано заявнику звернутися до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності у відсотках по захворюванню та пораненню окремо.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що судом першої інстанції було обґрунтовано скасовано рішення Комісії, оскільки п.11 Порядку 975 не передбачено подання документу, який визначає ступінь втрати працездатності у відсотках по захворюванню та по пораненню окремо, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Міністерства оборони України, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" та інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду із вимогами про отримання одноразової грошової допомоги.

Зокрема з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 по справі № 820/3902/18 вбачається, що ОСОБА_1 з 02.11.1985 по 07.08.87 проходив військову службу у Збройних Силах СРСР, в т.ч. приймав участь у бойових діях на території республіки Афганістан в складі військової частини пп НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 .

Згідно витягу з протоколу від 16.07.2015 №2618 засідання Центральної військово - лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - множинні вогнепальні осколкові поранення обличчя, обох верхніх кінцівок, лівої нижньої кінцівки (контузії) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1965 року народження - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акту огляду медико - соціальної експертної комісії від 25.09.2017 Серії 12ААА №459780, ОСОБА_1 з 12.09.2017 повторно встановлено IІІ групу інвалідності.

29.03.2018 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 08.05.2018 №1346/ВЗС повідомлено, що для складання висновку та направлення його на розгляд комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби необхідно надати документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 по справі № 820/3902/18 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за формою, встановленою Додатком 13 до "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.

В подальшому, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення, оформлене протоколом № 2 від 18.01.2019, пункт 6, яким відмовлено позивачу призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (травми або каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

Не погодившись із пунктом 6 вказаного рішення, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 у справі № 520/5763/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 по справі № 520/5763/19 скасовано в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування п. 6 протокол №2 від 18.01.2019 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 6 протокол №2 від 18.01.2019 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. по справі № 520/5763/19 залишено без змін.

На виконання рішення у справі № 520/5763/19 комісією МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум розглянуті документи ОСОБА_1 .

За результатами складено рішення у вигляді протоколу від 03.04.2020 №57.

Пунктом 7 протоколу визначено, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 за справою № 520/5763/19 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2020 скасувати п.6 протоколу №2 від 18.01.2019 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Повернуто документи громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), якого 07.08.1987 звільнено з строкової військової служби та 22.09.2015 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 12 ААА №106363 від 25.09.2015).

Судовим рішенням визначено, що подані позивачем документи не містять відомостей про обставини поранення (з урахуванням постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №822/220/18), водночас зазначено, що не досліджено питання виплати одноразової грошової допомоги з приводу захворювання. Оскільки захворювання є наслідком отриманого поранення (травми), обставини якого документально не підтверджено, рекомендувати звернутися заявнику до МСЕК для визначення ступені втрати працездатності у відсотках по захворюванню та по пораненню (а.с.6).

Не погоджуючись з вказаним, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що необхідність встановлення відсотку втрати працездатності для прийняття рішення відповідачем може мати значення виключно у разі, якщо особі не встановлено інвалідність. Враховуючи, що відповідач при розгляді питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги не надавав оцінки наявності або відсутності права у позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманим захворюванням, а також не надав належної юридичної оцінки документам, поданим позивачем на підтвердження обставин для здійснення такої виплати, суд першої інстанції вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги згідно вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 року (далі по тексту - Закон України № 2232-XII).

Відповідно до статті 41 Закону України № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 року, який встановлює єдину систему соціального захисту військовослужбовців, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі по тексту - Закон № 2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з ч.6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися в 2006 році, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку №975 (в редакції станом на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Колегія суддів зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що позивача 07.08.1987 звільнено з строкової військової служби та 22.09.2015 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 12 ААА №106363 від 25.09.2015).

Пунктом 4 ч.2 ст. 16 Закону №2011-ХІІ (в редакції станом на час встановлення позивачу інвалідності) визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 2618 від 16.07.2015 поранення, травма, контузія та захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с. 25).

Як вбачається зі змісту постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2020 по справі № 520/5763/19, яка була досліджена судом апеляційної інстанції, судова колегія у вказаній справі зауважила, що Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум при розгляді питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги позивачу не досліджувала питання щодо виплати грошової допомоги з приводу саме захворювання позивача, що пов`язано з виконання останнім обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії. Наведене жодним чином не відображене в рішенні Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 6 протоколу № 2 від 18.01.2019. Також судова колегія зазначила, що при реалізації управлінської функції владний суб`єкт не перевірив та не з`ясував наявності підстав для призначення одноразової грошової допомоги, не надав належної юридичної оцінки документам, поданим позивачем на підтвердження наявності обставин для здійснення такої виплати.

Відповідно до п. 7 оскаржуваного протоколу № 57 від 03.04.2020 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, Міністерство оборони України при розгляді питання про призначення та нарахування позивачу одноразової грошової допомоги, на виконання, зокрема постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2020, встановлено, що судовим рішенням визначено, що подані позивачем документи не містять відомостей про обставини поранення (з урахуванням постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №822/220/18), водночас зазначено, що не досліджено питання виплати одноразової грошової допомоги з приводу захворювання. Оскільки захворювання є наслідком отриманого поранення (травми), обставини якого документально не підтверджено, рекомендувати заявнику звернутися до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності у відсотках по захворюванню та по пораненню окремо, повернути документи ОСОБА_1 на доопрацювання (а.с. 6).

Відповідно до п.6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Згідно п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Тобто, з урахуванням наведеного вище, вбачається, що Кабінету Міністрів України делеговано повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16-2 Закону № 2011-XII.

Колегія суддів зауважує, що подання зазначених у п.11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Згідно з п.13 Порядку № 975 розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Отже, аналіз наведеної вище норми вказує на те, що розпоряднику бюджетних коштів, а в даному випадку таким є відповідач (Міністерство оборони України) надано право прийняти, зокрема рішення про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) з обґрунтуванням мотивів повернення документів на доопрацювання.

Колегія суддів зауважує, що зі змісту оскаржуваного п. 7 протоколу № 57 від 03.04.2020 вбачається, що підставою для повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання було необхідність звернення позивача до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності у відсотках по захворюванню та по пораненню окремо.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів ч.2 ст.16-2 Закону №2011-ХІІ відсоток втрати працездатності має значення у випадку, коли особі не було встановлено інвалідності.

Тобто, з урахуванням викладеного вище, необхідність встановлення відсотку втрати працездатності для прийняття рішення Міністерством оборони України про призначення та виплати одноразової грошової допомоги може мати значення виключно у разі, якщо особі не було встановлено інвалідність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності з 22.09.2015, а тому останній не є особою відносно якої приписи Закону №2011-ХІІ та Порядку №975 застосовуються в залежності від ступеню втрати працездатності.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення відповідача не містить інших обґрунтувань та підстав для повернення документів позивача на доопрацювання.

Приймаючи рішення по даній справі, суд апеляційної інстанції зауважує, що фактично наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо документів, які є необхідними для прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги; щодо обов`язку доведення причин та обставин поранення; щодо причин встановлення інвалідності позивачу та направлення документів щодо призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання та неналежного з`ясування всіх обставин у справі, є такими, що не впливають на вирішення даної справи по суті, оскільки відповідачем не було належним чином надано юридичної оцінки поданих позивачем документів та в порушення приписів норм Закону №2011-ХІІ було протиправно повернуто документи позивача на доопрацювання. Підстави направлення документів на доопрацювання не відповідають змісту звернення позивача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення йому інвалідності та відповідно не відповідають приписам Закону №2011-ХІІ.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про визнання протиправним та скасування п. 7 протоколу № 57 від 03.04.2020 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Таким чином, дискреційні повноваження, в тому числі органів державної влади, завжди мають межі, встановлені законом.

Вищевказаний висновок щодо застосування норм матеріального права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 18.06.2020 по справі №826/9404/16.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

З урахуванням того, що п. 7 протоколу № 57 від 03.04.2020 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а також те, що суд не вправі перебирати повноваження суб`єкта владних повноважень (Міністерства оборони України) щодо призначення одноразової грошової допомоги згідно вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що захворювання є результатом (похідним) від отриманого позивачем поранення (контузії), через що для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, необхідно надати документи про причини та обставини отримання ним поранення, колегія суддів зазначає таке.

Як вже було зазначено вище, відповідно до п.6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

З системного аналізу вказаних вище норм права можна дійти висновку, що законодавцем передбачено дві окремі підстави виплати одноразової грошової допомоги: якщо інвалідність настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та окремо у випадку якщо інвалідність настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Отже, у випадку якщо в довідці МСЕК підставою для встановлення інвалідності визначено як поранення (контузія), так і захворювання, то вказане вимагає від Комісії Міністерства оборони дослідження окремо питання наявності права на отримання грошової допомоги у випадку настання інвалідності по кожній із зазначених вище підстав, а не повернення документів на доопрацювання, що зумовлює у позивача необхідність звертатися до МСЕК для отримання нової довідки із визначенням окремо ступені втрати працездатності у відсотках по захворюванню та по пораненню.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті є такими, що ґрунтуються на особистих припущеннях скаржника, які не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду даної справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 по справі № 520/9080/2020 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді З.Г. Подобайло А.М. Григоров