Справа № 280/397/20
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2021 року м. Дніпросправа № 280/397/20
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

за участю представника позивача: Кобець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу керівника прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року, (суддя суду першої інстанції Новікова І.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Запоріжжя, в адміністративній справі №280/397/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Асмтруд» до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Амструд» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2019 року №173163.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Амструд» звернулось до суду з адміністративним позовом, який обґрунтовано незаконністю постанови управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2019 року №173163.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2019 року №173163.

Керівник Прокуратури Запорізької області не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що дана апеляційна скарга подана на виконання повноважень, визначених ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» в інтересах держави в особі органу управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області. Прокурор зазначає, що в супереч ст. 79 КАС України, відповідач не надав в повному обсязі докази, на які посилається у відзиві (чіткі копії про сертифікацію ваг та документи про повідомлення позивача щодо розгляду справи про порушення на автомобільному транспорті). У подальшому, незважаючи на продовження процесуальних строків відповідно до п. 3 Прикінцевих положень КАС України, управлінням не було оскаржено рішення суду першої інстанції. Вказані факти, на думку керівника Прокуратури Запорізької області, свідчать про неналежне виконання цим органом своїх повноважень, що в свою чергу, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» дає підстави для здійснення прокурором представництва інтересів держави та вступу у справу шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 року було відкрито провадження у справі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених ст. 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 23 Закону № 1697-VII встановлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Аналіз вказаних вище законодавчих норм дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

Так, у першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. При цьому, «нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Разом з цим, «здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. При цьому, «неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Тобто, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний суб`єкт владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Разом з цим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 806/1000/17.

Як на підставу для здійснення представництва прав та інтересів держави в особі управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області керівник Прокуратури Запорізької області посилається на неналежне здійснення своїх повноважень відповідним органом як відповідачем в судовому процесі. Посилається на не надання до суду належним чином складених та засвідчених доказів, не здійснення оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що як видно з матеріалів справи 26.03.2020 року управлінням Укртрансбезпеки в Запорізькій області було надано до суду першої інстанції відзив на адміністративний позов, до якого приєднано докази обґрунтування позиції відповідача у справі. Вказаний відзив враховано судом першої інстанції при розгляді справи.

Суд апеляційної інстанції враховує, що дійсно деякі копії долучених до відзиву документів є нечіткими, між тим, у суду відсутні підстави вважати, а керівником Прокуратури Запорізької області не доведено, що відповідачем чи його окремими посадовими особами спеціально були надані до суду копії неналежної якості.

Більш того, як видно з матеріалів справи відзив на адміністративний позов з додатками було надіслано на електронну адресу суду, його було роздруковано та приєднано до матеріалів справи судом першої інстанції, вказане унеможливлює визначення дійсної поганої якості оригіналів тих документів, що подавались відповідачем до суду.

В свою чергу, той факт, що відповідачем не оскаржено рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку також не свідчить про неналежне виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, оскільки апеляційне оскарження рішення суду є правом сторони, а не її обов`язком.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що керівником Прокуратури Запорізької області не доведено факту неналежного виконання управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області своїх обов`язків по захисту державних інтересів як підстави для звернення до суду з апеляційною скаргою в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру».

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 305 КАС України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку керівник Прокуратури Запорізької області не набув права на звернення до суду з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі органу управлення Укртрансбезпеки у Запорізькій області, відтак наявними є підстави для закриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 243, 305, 310, 321, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року в адміністративній справі №280/397/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Ухвала в повному обсязі складена 20.01.2021 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай