Справа № 826/2039/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 січня 2021 року

Київ

справа №826/2039/17

адміністративне провадження №К/9901/36554/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бевзенка В. М.,

суддів: Чиркіна С. М., Шарапи В. М.,

перевіривши касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 у справі № 826/2039/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій та скасування припису,

УСТАНОВИВ:

У 2020 році ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якій просив:

- визнати дії посадової осіб Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Леуського О. О. та Лук`янова А.О. з проведення перевірки квартири за адресою: АДРЕСА_1 незаконними;

- скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.12.2016.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 позовну заяву задоволено.

28.12.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідачем засобами поштового зв`язку надіслано касаційну скаргу, яка надійшла 29.12.2020, у якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 у справі № 826/2039/17 і ухвалити нове рішення, яким у частині задоволення позовних вимог відмовити.

Як підставу касаційного оскарження скаржник, зазначає пункт 3 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та вказує, що відповідно до даних, які є у загальному доступі Єдиного державного реєстру судових рішень та аналізу судової практики відсутній висновок Верховного Суду щодо питання проведення перевірки об`єкта будівництва у присутності замовника будівельних робіт, який не є власником цього об`єкта.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 330 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини 4 статті 328 КАС України, передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, вказано, що у касаційній скарзі з поміж іншого зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга не відповідає вимогам, встановленим пунктом 4 частиною 2 статті 330 КАС України, оскільки заявник у касаційній скарзі не конкретизував підставу касаційного оскарження судових рішень, на яку посилається у тексті своєї скарги, а саме: пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України - немає висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд наголошує, що для усунення недоліків касаційної скарги заявник має чітко визначити, щодо питання застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права Верховний Суд не сформулював правової позиції, а також вказати, у межах яких саме подібних правовідносин немає висновку Верховного Суду (охарактеризувати зміст відносин (певний їхній аспект), яких (якого) стосується касаційна скарга, для можливості чіткого визначення відсутності правових висновків Верховного Суду за критерієм подібності предмету спірних відносин).

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.

Відповідно до положень статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 у справі № 826/2039/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій та скасування припису - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що невиконання в установлений судом строк вимог ухвали щодо сплати судового збору - касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Бевзенко

Судді С. М. Чиркін

В. М. Шарапа