Справа № 420/3365/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3365/20
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Єщенка О.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Теплодарської міської ради Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Теплодарської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Теплодарської міської ради Одеської області (далі Рада), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Ради від 28 листопада 2019 р. №652/4-VII про відмову їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,1 га.; зобов`язати Раду прийняти рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території кварталу 6, згідно генерального плану міста Теплодар Одеської області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2019 року позивачка звернулась до Ради із заявою про надання у власність земельної ділянки (у кварталі 6 згідно генерального плану) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,1 га., та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки на території м.Теплодар Одеської області в межах населеного пункту (а.с.39).

До вказаної заяви було додано графічний матеріал (копія актуальної карти ДЗК на момент подачі заяви), на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та копії документів, що посвідчують особу (картка платника податків, паспорт) (а.с.40-42).

04 березня 2019 року на заяву від 11 лютого 2019 року позивачці направлено лист №10-01-22/406, у якому повідомлено, що з метою надання земельних ділянок під будівництво та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) для воїнів-інтернаціоналістів, учасників АТО та інших учасників бойових дій (мешканців м. Теплодар) прийнято рішення Ради від 25 жовтня 2018 року №480-VII "Про надання дозволу виконавчому комітету на розробку детального плану території земельної ділянки у АДРЕСА_1 , згідно генерального плану), після розробки та затвердження детального плану території вказаної земельної ділянки у м.Теплодар буде відомо чи можливо виділити їй земельну ділянку у 6 кварталі (а.с. 62).

Вказаний лист позивачкою оскаржено до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року по справі №420/3965/19, яке набрало законної сили 21 листопада 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Ради про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ради щодо розгляду її заяви від 11 лютого 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею 0,1 га. на території м. Теплодар. Зобов`язано Теплодарську міську раду Одеської області розглянути заяву позивачки від 11 лютого 2019 року та вирішити питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею 0,1 га. на території м. Теплодар. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також позивачка подала до відповідача заяву від 28 березня 2019 року, зареєстровану за вхідним №з-108-п від 29 березня 2019 року (а.с.110), в якій просила розглянути її заяву від 11 лютого 2019 року без врахування графічного матеріалу (копія актуальної карти ДЗК на момент подачі заяви), на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

16 квітня 2019 року у відповідь на пропозицію міського голови Ради (а.с.111) позивачка подала до відповідача заяву (вх.№ З-138-П), до якої додала графічний матеріал, в якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с.112-113).

28 листопада 2019 року Радою прийнято рішення №652/4-VII «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_1 » (а.с.9), в якому з посиланням на п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.7 ст. 118, ст. 122 Земельного Кодексу України, п.3 ст.24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року (справа №420/3965/19) зазначено: « 1.Відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,1 га, у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки зазначене заявником в графічних матеріалах не відповідає вимогам генерального плану м.Теплодар та для передачі земельної ділянки із комунальної власності у власність фізичній особі для містобудівних потреб відсутній детальний план території».

Відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою і стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що твердження відповідача, що місце розташування земельної ділянки, зазначеної в наданих позивачкою графічних матеріалах, не відповідає генеральному плану міста Теплодар, є необґрунтованими та не відповідають дійсності. Також суд зазначав, що ст.118 Земельного кодексу України не передбачено такої підстави відмови у наданні дозволу на розробку землеустрою як відсутність детального плану території.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Зі змісту ч.6 та 7 ст.118 ЗК України вбачається, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

З аналізу наведеного вбачається, що діючим законодавством передбачено єдину загальну підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якою є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, приймаючи спірне рішення та відмовляючи позивачці, Рада зазначила про не відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки зазначеного заявником в графічних матеріалах вимогам генерального плану м.Теплодар.

Колегія суддів не погоджується з вказаним посиланням та зазначає, що з урахуванням поданої позивачкою 16 квітня 2019 року заяви (вхід. № З-138-П) з доданим графічним матеріалом, в якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, таке розташування не суперечить генеральному плану м.Теплодар.

Окремо колегія суддів наголошує про обов`язковість врахування Радою поданої позивачкою 16 квітня 2019 року заяви (вхід. № З-138-П) з графічним матеріалом, в якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, оскільки такі матеріали напряму стосуються та пов`язані з питанням розгляду її заяви від 11 лютого 2019 року щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею 0,1 га. на території м. Теплодар.

Не врахування вказаних відомостей, на думку колегії суддів, було б проявом надмірного формалізму з боку відповідача, який як суб`єкт владних повноважень повинен такого прояву уникати.

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Також, посилання Ради на відсутність детального плану території, як на підставу для відмови в наданні дозволу на розроблення спірного проекту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така підстава для відмови не передбачена ст.118 ЗК України, а також з огляду на те, що рішенням Ради від 26 вересня 2019 року №620-VII (тобто до прийняття спірного рішення) відповідачем було затверджено детальний план території земельної ділянки у м.Теплодар в межах вул.Енергетиків, вул.Польова та СК «Енергобудівельник» Одеської області (в межах населеного пункту).

Окремо колегія суддів наголошує, що за результатом розроблення Радою детального плану території земельної ділянки у м.Теплодар в межах вул.Енергетиків, вул.Польова та СК Енергобудівельник (квартал 6, згідно генерального плану), вказана земельна ділянка визначена для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що узгоджується з метою, з якою позивачка подало заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Також, слід наголосити, що посилаючись на детальний план території земельної ділянки у м.Теплодар в межах вул.Енергетиків, вул.Польова та СК Енергобудівельник" (квартал 6, згідно генерального плану), за яким вказана земельна ділянка передбачена для надання під будівництво та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) для воїнів-інтернаціоналістів, учасників АТО та інших учасників бойових дій (мешканців м.Теплодар), відповідачем не було надано жодних належних та достатніх доказів того, що всі земельні ділянки в межах кварталу 6 вже були передбачені (виділені) для конкретних осіб (учасників АТО та інших), що могло б свідчити про відсутність вільних (в контексті можливості надання дозволу на розробку проекту землеустрою) земельних ділянок у вказаному масиві, як такому.

Також, посилання Ради на відсутність детального плану території, як на підставу для відмови в наданні дозволу на розроблення спірного проекту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така підстава для відмови не передбачена ст.118 ЗК України, а також з огляду на те, що рішенням Ради від 26 вересня 2019 року №620-VII (тобто до прийняття спірного рішення) відповідачем було затверджено детальний план території земельної ділянки у м.Теплодар в межах вул.Енергетиків, вул.Польова та СК «Енергобудівельник» Одеської області (в межах населеного пункту).

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо задоволення спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Теплодарської міської ради Одеської області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Єщенко О.В. Шевчук О.А.