Справа № 440/53/21
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/53/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна екологічна інспекція Центрального округу про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

04.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови від 11.11.2020 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №440/4513/18 та стягнення моральної шкоди у розмірі 2102,00 грн.

В обгрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем протиправно прийнято оспорювану постанову, оскільки Державною екологічною інспекцією Центрального округу не виконано рішення суду у справі №440/4513/18.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/53/21; залучено Державну екологічну інспекцію Центрального округу (вул. Коцюбинського, буд. 6, м. Полтава, Полтавська область, ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

21.01.2021 до суду відповідачем надано відзив на позов в якому зазначено про правомірність оспорюваної постанови, оскільки 15.10.2020 на адресу відділу від боржника надійшла відповідь згідно якої встановлено, що на виконання вимог рішення суду Інспекцією виконано свої зобов`язання перед позивачем шляхом повторного розгляду заяви, яке полягає в направленні за належністю заяви до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. У зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документа відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" 11.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Державною екологічною інспекції Центрального округу не надано до суду письмових пояснень на позовну заяву.

Таким чином, третя особа правом подати до суду пояснення щодо позовної заяви не скористалася.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у справі №440/4513/18, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державної екологічної інспекції Центрального округу (вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, 36039, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції Центрального округу щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.10.2018 у місячний строк, встановлений Законом України "Про звернення громадян"; визнано протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції Центрального округу під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.10.2018 щодо не пересилання в 5-денний термін за належністю відповідному органу чи посадовій особі до компетенції якого входить розгляд заяви; визнано протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції Центрального округу щодо не направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення про пересилання за належністю звернення від 01.10.2018; зобов`язано Державну екологічну інспекцію Центрального округу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2018 та надати відповідь, з урахуванням висновків суду; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

22.11.2019 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/4513/18 відповідно до якого зобов`язано боржника Державну екологічну інспекцію Центрального округу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2018 та надати відповідь, з урахуванням висновків суду /а.с. 21/.

10.12.2019 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/4513/20 /а.с. 19/.

11.12.2019 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60847781 /а.с. 24-25/.

15.10.2020 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла заява Державної екологічної інспекції Центрального округу про закінчення провадження відповідно до якої заявник просив закінчити виконавче провадження № 60847781 відкрите на підставі виконавчого листа №440/4513/18, виданого - 22.11.2019, про зобов`язання Державної екологічної інспекції Центрального округу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2018 та надати відповідь, з урахуванням висновків суду. У зазначеній заяві Державною екологічною інспекцією Центрального округу зазначено про наявність підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки на виконання рішення суду в межах строку, визначеного постановою про відкриття виконавчого провадження Інспекцією виконано свої зобов`язання перед ОСОБА_1 шляхом повторного розгляду заяви останнього та направлення вказаної заяви за належністю до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 24.01.2020, про що повідомлено сторін виконавчого провадження та державного виконавця /а.с. 34-35/.

З огляду на вказаний лист 11.11.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №60847781.

Так виконавче провадження закінчено у зв`язку з тим, що відповідно до листа боржника №07-8/42880 від 12.10.2020 судове рішення виконано в повному обсязі 24.01.2020, а саме повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 01.10.2018 та надано відповідь з урахуванням висновків суду. Виконавчий збір сплачено в повному обсязі відповідно до платіжного доручення №644 від 29.10.2020. Витрати на проведення виконавчих дій сплачено в повному обсязі відповідно до платіжного доручення №643 від 29.10.2020 та №679 від 09.11.2020 /а.с. 41/.

Оспорювану постанову отримано позивачем 22.12.2020 /а.с. 4/.

Не погоджуючись із постановою від 11.11.2020 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №440/4513/18, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, в силу наведених вище норм, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII /надалі Закон № 1404-VIII/ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей /частина п`ята статті 26 Закону № 1404-VIII/.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав /частина третя статті 39 Закону № 1404-VIII/.

Положеннями частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Із аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є встановлення державним виконавцем факту дійсного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Суд зазначає, що у даному випадку боржником у виконавчому провадженні №60847781 є Державна екологічна інспекція Центрального округу, оскільки рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у справі №440/4513/18 саме вказаного суб`єкта владних повноважень зобов`язано рішенням суду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2018 та надати відповідь, з урахуванням висновків суду /а.с. 21/.

Питання реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (надалі Закон № 393/96-ВР).

Суд зазначає, що відповідно до статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Крім того, вищезазначеною статтею Закону № 393/96-ВР передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №60847781 на підтвердження виконання рішення суду від 04.03.2019 у справі №440/4513/18 Державною екологічною інспекцією Центрального округу направлено звернення позивача листом від 24.01.2020 №02.17/6483 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області для розгляду. Крім того, даний лист направлено до відома позивачу.

Таким чином, третьою особою на адресу ОСОБА_1 на підтвердження виконання рішення суду від 04.03.2019 у справі №440/4513/18 направлено не відповідь за результатами розгляду звернення, а лист до відома від 24.01.2020 №02.17/6483, який містить інформацію про направлення звернення позивача на адресу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Державною екологічною інспекцією Центрального округу не виконано рішення суду у справі №440/4513/18 належним чином, оскільки не розглянуто повторно заяву ОСОБА_1 та не надано відповіді за результатами розгляду.

Отже, відповідачем не дотримано обов`язкової умови для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки факт дійсного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом №440/4513/18, спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про закінчення виконавчого провадження №60847781 від 11.11.2020.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2102,00 грн, суд зазначає наступне.

За приписами частин першої-третьої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 57).

Враховуючи те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також підтвердження причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і завданням позивачеві від цього моральної шкоди, вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема у постановах від 21.02.2020 у справах №№ 363/3520/16-а та 628/3028/16-а.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (вул. Героїв-пожежників, 13, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна екологічна інспекція Центрального округу (вул. Коцюбинського, буд. 6, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про закінчення виконавчого провадження №60847781 від 11.11.2020.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Л.М. Петрова