Справа № 756/11511/20
Суддя: Диба О. В.
Дата ухвалення: 2021-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
___________________________________________________________________________
Провадження №2-а/756/36/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в м. Києві справу за адміністративним позовом справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2-го взводу 2-ої роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Панченка Андрія Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 11.09.2020 постановою поліцейського 2-го взводу 2-ої роти батальйону УПП в Житомирській обл. ДПП рядового поліції Панченка А.А. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.4 ПДР.

Вказав, що відповідач повідомив позивача про перевищення ним допустимої швидкості руху, проте не надав належних доказів вчиненого правопорушення із показаннями технічних приладів та технічних записів.

Зазначив також, що порушення ПДР ОСОБА_1 не скоював, а складення постанови було неправомірним.

На підставі викладеного позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову від 11.09.2020 серії ДП18 №768598 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським 2-го взводу 2-ої роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Панченком А.А.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.10.2020 у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач 12.11.2020 отримав позовні матеріали, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Направив на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена у межах повноважень відповідача у порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі. Зазначив, що вимоги та твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

За відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Із матеріалів справи убачається, що 11.09.2020 поліцейським 2-го взводу 2-ої роти батальйону УПП в Житомирській обл. ДПП рядовим поліції Панченком А.А. винесено постанову серії ДП18 №768598 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в якій зазначено, що 11.09.2020 о 12 год. 53 хв. ОСОБА_1 на а/д Київ-Чоп 162-й км, керуючи транспортним засобом «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 84 км/год в населеному пункті Болярка, позначеному дорожнім знаком 5.45, де перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 34 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

В порядку, визначеному ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови на місці зупинки транспортного засобу.

Частиною першою ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до пояснень ОСОБА_1 , на прохання останнього на місці зупинки автомобіля сторонами було переглянуто фотофрагмент з приладу TruCam, на якому зображено фрагмент автомобіля «Тойота» чорного кольору. Проте наявне зображення низької якості, тому ідентифікувати ознаки належності автомобіля саме позивачеві було неможливо, що свідчить про відсутність належних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Дійсно, на наданому відповідачем зображенні та відеозаписі з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC000567) зафіксовано перевищення швидкості транспортним засобом «Тойота» чорного кольору. Державний номерний знак автомобіля на зображеннях нечіткий.

Проте врахувавши дату та час події, зафіксованої на прилад TruCam та показання портативного відеореєстратора (початок відеозапису), вбачається, що вказане порушення вчинене саме ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 .

Також суд звертає увагу на те, що з наданого стороною відповідача відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач до нього підійшов працівник поліції та, виконуючи приписи діючого законодавства пояснив причину зупинки, а саме: перевищення дозволеної швидкості руху. Позивач, в процесі пояснення причин зупинки вказував на те, що йому зрозуміло підстави такої зупинки.

Крім того, позивач посилається на те, що статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено використання технічних приладів, що працюють лише в автоматичному режимі, таким чином, обставини, зафіксовані на прилад TruCam, не можуть бути доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Так, у ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Однак, прилад TruCam LTI 20/20 не є автоматичною технікою, хоча технічними характеристиками він може працювати в автоматичному режимі.

Статтею 29 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України (ч. 3 ст. 29 Закону).

Прилад TruCam LTI використовується у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність та є засобом вимірювальної техніки, що у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону, є засобом вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Таким чином, підрозділи поліції використовують прилад TruCam як засіб вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam».

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, за приписами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 12 цього Кодексу.

Зокрема, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного появу (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду за №760/2846/17 від 14.03.2018, за №536/583/17 від 14.02.2018, та у постанові Великої Палати Верховного Суду за №520/2261/19 від 25.06.2020.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.10.2004 у справі «Фалк проти Нідерландів» за №66273/01 вказується, що «оцінюючи те, чи в цьому випадку дотримано принципу пропорційності, Суд усвідомлює, що оскаржене правило встановлення відповідальності (щодо зареєстрованого власника автомобіля) було запроваджене з метою утвердження ефективної безпеки дорожнього руху через забезпечення того, що порушення правил дорожнього руху, виявлені з допомогою технічних або інших засобів і вчинені водієм, чию особу на той час встановити не було можливості, не залишиться безкарними, з одночасним належним урахуванням потреби домогтися того, щоб судове переслідування і покарання за такі правопорушення не призводило до неприйнятного обтяження органів судової влади держави.».

Таким чином, відповідач, встановивши порушення позивачем ПДР, зупинив транспортний засіб, встановив особу водія та наклав за правопорушення адміністративне стягнення тобто діяв у межах повноважень у порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури.

Отже, враховуючи, що позивачем не наведені обставини, які б підтверджувались достатніми доказами невинуватості, а відповідачем доведено обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 77, 242-246, 262, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до поліцейського 2-го взводу 2-ої роти батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Панченка Андрія Анатолійовича (10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Диба