Справа № 580/2867/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2867/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в Черкаській області, в якій просив:

1) визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в призначенні і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ №850 від 21 жовтня 2015 року;

2) зобов`язати Управління поліції охорони в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ №850 від 21 жовтня 2015 року;

3) зобов`язати Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності 06 серпня 2018 року, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ №850 від 21 жовтня 2015 року.

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивачем зазначено, що Міністерством внутрішніх справ України 30 березня 2020 року прийнято висновок про відмову у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги. Позивач зазначає, що у вказаному висновку зазначено ряд недоліків у поданих документах, в тому числі на невідповідність заяви, яка подана до Управління поліції охорони в Черкаській області та висновку про призначення одноразової грошової допомоги, який був виготовлений Управлінням поліції охорони в Черкаській області. Після усунення недоліків Управлінням поліції охорони в Черкаській області відмовлено позивачу у повторному направленні до Міністерства внутрішніх справ України висновку та документів для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки висновок виготовлений Управлінням поліції охорони в Черкаській області не відповідає п. 3 та п. 4 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року №850.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року в задоволенні даного позову відмовлено.

При цьому суд виходив з того, що висновок МВС України від 30 березня 2020 року, яким позивачу відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги за рахунок бюджетних асигнувань МВС, є правомірним, а позовні вимоги до МВС України задоволенню не підлягають, оскільки законодавчо закріплено, що виплата одноразової грошової допомоги працівникам поліції охорони в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського або колишнього працівника міліції фінансується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції.

Крім того, після повернення Департаментом поліції охорони у червні 2020 року на адресу УПО Черкаської області матеріалів щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 позивач не звертався до відповідача-2, проте звернувся до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області з виконавчим листом від 16 січня 2020 року в справі 580/2795/19, на підставі якого було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, вказує про те, що недоліки поданих разом із заявою документів, визначені висновком МВС України від 30 березня 2020 року, яким позивачу відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги, є надуманими та не відповідають дійсності.

Відповідач 1 подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, що на виконання рішення суду у справі №580/2795/19 було затверджено висновок від 30 березня 2020 року, яким позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги за рахунок бюджетних асигнувань МВС та надіслано документи позивача разом із висновком до Національної поліції України для вчинення дій з вирішення питання стосовно призначення одноразової грошової допомоги, оскільки одноразова грошова допомога колишнім працівникам Державної служби охорони повинна здійснювати поліція охорони з дотриманням визначеного законодавством порядку фінансування, а видатки на забезпечення діяльності Державної служби охорони у Державному бюджеті України для Міністерства внутрішніх справ не передбачені, покриття витрат на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони має здійснюватись поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень.

Відповідач 2 подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, що ним впродовж квітня-травня 2020 проводились заходи за участі ОСОБА_1 щодо усунення недоліків в матеріалах, які були направлені до Департаменту поліції охорони, Національною поліцією України.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п.3 ч.1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні державної служби охорони при управлінні внутрішніх справ в Черкаській області та 27 грудня 1995 року був звільнений через хворобу.

Згідно з довідкою серії МСЕ від 01 листопада 1995 року № 111851 ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною із виконанням службових обов`язків, у зв`язку з аварією на ЧАЕС до 01 листопада 2000 року, згідно з випискою із акта огляду МСЕК від 15 лютого 2007 року № 102948 - безстроково.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА від 06 серпня 2018 року № 921049 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною із виконанням службових обов`язків по ЛНА на ЧАЕС безстроково.

ОСОБА_1 звернувся до Управління поліції охорони в Черкаській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Управління поліції охорони в Черкаській області листом від 29 січня 2019 року № 5/П повідомило позивача про повернення надісланих документів у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених Порядком № 850, для виплати зазначеної допомоги.

Не погоджуючись із вказаними діями Управління поліції охорони в Черкаській області, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 17 травня 2019 року по справі №580/1205/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Черкаській області у не направленні документів та висновку до Міністерства внутрішніх справ України щодо ОСОБА_1 , відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

- зобов`язано Управління поліції охорони в Черкаській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи щодо ОСОБА_1 , відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Приймаючи рішення про часткове задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що питання про виплату одноразової грошової допомоги на підставі документів, направлених керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції вирішує саме Міністерство внутрішніх справ України. Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок) чітко передбачено обов`язок управлінь Міністерства внутрішніх справ України, направлення документів до Міністерства внутрішніх справ України, однак останній не був виконаний.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року Управлінням поліції охорони в Черкаській області направлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про міліцію» до Міністерства внутрішніх справ України.

Однак, листом від 02 серпня 2019 року № 15/2-31000 Міністерство внутрішніх справ України повернуло Управлінню поліції охорони в Черкаській області пакет документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення.

Підставою для повернення зазначено те, що ОСОБА_1 проходив службу в батальйоні міліції ВДСО при Соснівському РВ (м. Черкаси) УМВС Черкаської обласної державної адміністрації. Відповідно до Положення про Департамент фінансово-облікової політики МВС України, затвердженого наказом МВС України від 22 грудня 2015 року № 1607, питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони до його компетенції не належать. Тобто, Департамент фінансово-облікової політики МВС України не наділений повноваженнями з розгляду надісланих Управлінням поліції охорони в Черкаській області документів та прийняття за ними будь-яких рішень.

Не погоджуючись із вказаними діями Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 17 травня 2019 року по справі №580/1205/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року позов задоволено частково:

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року по справі №580/2795/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов`язано управління поліції охорони в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Приймаючи рішення про часткове задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що Порядком № 850 передбачено обов`язок керівника органу внутрішніх справ подати МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції. Однак, Міністерством внутрішніх справ України рішення у визначений Порядком № 850 строк рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги прийнято не було.

На виконання рішення суду Міністерством внутрішніх справ України затверджено висновок від 30 березня 2020 року, яким позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги за рахунок бюджетних асигнувань МВС та надіслано документи ОСОБА_1 разом із висновком до Національної поліції України для вчинення дій із вирішення питання стосовно призначення одноразової грошової допомоги.

В матеріалах, які були направлені до Департаменту поліції охорони, Національною поліцією України виявлено ряд неточностей та недоліків в поданих документах.

Протягом квітня-травня 2020 проводились заходи за участі ОСОБА_1 щодо усунення недоліків, зокрема, ОСОБА_1 надав Довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності від 20 травня 2020 року.

22 червня 2020 року на адресу УПО Черкаської області надійшов лист Департаменту поліції охорони № 2304/43/3/02-2020 від 16 червня 2020 року про повернення матеріалів щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

23 червня 2020 року листом № 37/П УПО Черкаської області направлено матеріали на адресу ОСОБА_1 , в листі зокрема зазначено про необхідність усунення недоліків, зазначених в пунктах 4, 5 Висновку МВС України від 30 березня 2020 року.

Вважаючи відмову Міністерства внутрішніх справ України в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» та Порядку №850 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У подальшому, Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.

При цьому, у пункті 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що за позивачем, якому під час перебування на службі в Управлінні державної служби охорони при управлінні внутрішніх справ в Черкаській області, встановлено інвалідність у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07 березня 2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 21 червня 2018 року у справі № 822/31/18 від 28 серпня 2018 року у справі №804/6297/17, від 06 березня 2019 року у справі 822/163/18, від 26 травня 2020 року у справі № 281/490/17.

На виконання вимог статті 23 Закону України «Про міліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника (далі - Порядок № 850).

Пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

У відповідності до пункту 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктами 7-9 Порядку №850 закріплено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 14 Порядку №850 визначено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Такі підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

По відношенню до позивача судом таких підстав не встановлено, а відповідачами не доведено.

Відтак, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 6 статті 23 Закону №565-XII, відповідно до Порядку №850. При цьому, згідно з пунктами 9-10 Порядку №850, обов`язок прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги і надіслання такого рішення керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладений безпосередньо на Міністерство внутрішніх справ України і така грошова допомога виплачується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року у справі №822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справах №808/1866/16, №806/845/16, від 15 травня 2018 року у справі №161/16343/17, від 19 вересня 2018 року у справі №750/2250/17, від 08 липня 2020 року у справі №725/4155/16-а.

Так, на розгляд МВС України окрім заяви позивача від 02 червня 2020 року також подані довідка до акту огляду МСЕК серія MCE № 111851 мені 01 листопада 1995 року про встановлення третьої групи інвалідності, довідка до акту огляду МСЕК серія 12ААА № 013163 від 06 серпня 2018 року про встановлення другої групи інвалідності, свідоцтво про хворобу №941, експертний висновок №7 від 27 травня 1994 року, паспорт та ідентифікаційний код, довідка про період участі в ЛНА на ЧАЕС форми №122 №14/8-32 від 13 лютого 2017 року, довідка СК «Оранта» №02-05/100 від 05 вересня 2018 року, довідка управління соціальної допомоги №2965 від 15 серпня 2018 року, посвідчення інваліда війни, посвідчення учасника ЛНА на ЧАЕС, картка реквізитів банку, наказ про звільнення з ОВС №69 від 27 грудня 1995 року, трудова книжка, індивідуальна програма реабілітації інваліда та рішення судів щодо позивача.

Отже, з наведеного вбачається, що до заяви позивачем були подані всі необхідні документи.

За результатами дослідження цих документів (копії яких наявні у матеріалах розглядуваної судової справи) суд встановив, що такі документи містять відомості про дату встановлення позивачу інвалідності ІІ групи, причину інвалідності - захворювання, пов`язане саме з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та відомості про проходження огляду МСЕК вперше. Такі документи не суперечили один одному за своїм змістом та змісту норм Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317.

Також зі змісту поданих позивачем до суду документів встановлені обставини неотримання позивачем страхових сум з державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів та підрозділів внутрішніх справ.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про відсутність у відповідача підстав для повернення матеріалів за зверненням позивача про призначення одноразової грошової допомоги.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 816/591/15-а, суд вважає, що повноваження МВС України щодо призначення одноразової грошової допомоги не є дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, тому у відповідності до ч.4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а інших підстав для відмови відповідачем не зазначено, що свідчить про подання позивачем всіх відповідних документів, і іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували ефективний захист прав і свобод позивача. Таким чином, в даному випадку застосування зазначеного способу захисту права в контексті спірних правовідносин не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження Міністерства внутрішніх справ України (постанова Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 336/2660/17).

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, враховано не всі обставини справи, тому наявні підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року - скасувати та прийняти нове.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в призначенні і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ №850 від 21 жовтня 2015 року.

Зобов`язати Управління поліції охорони в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ №850 від 21 жовтня 2015 року.

Зобов`язати Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності 06 серпня 2018 року, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ №850 від 21 жовтня 2015 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 19 січня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев