Справа № 545/90/20
Суддя: Гальченко О. О.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/90/20
Провадження № 2-а/545/24/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Гальченко О.О.,

при секретарі Лисенко І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лукаш Богдана Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1938815 від 04.01.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11.01.2020 року звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лукаш Богдана Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1938815 від 04.01.2020 року, посилаючись на те, що 04.01.2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом (надалі ТЗ) в складі тягача марки MAN TGX 18.440 (номерний знак НОМЕР_1 ) з причепом марки ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2 ).

На 255 км автомобільній дорозі Київ - Харків - Довжанський, у Полтавській області, Хорольський район, с.Лагодівка ТЗ був зупинений інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департамент патрульної поліції сержантом поліції Лукаш Богданом Васильовичем (далі по тексту - Працівник поліції) та винесено відносно нього Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1938815 (далі за текстом Постанова).

Відповідно до вище вказаної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП України. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керуючи ТЗ з Н/П (ВЕСТТ 975310 н.з. НОМЕР_2 належить ПрАТ Промислові Регіони) перевозив великогабаритний вантаж (комбайн) шириною 3,7 м з відповідним дозволом узгодженим із НП, але без супроводу автомобілем прикриття, як цe передбачено дозволом, чим порушив КМУ №30 ч.4 порушення ПДР проїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами» та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією Постанови.?

Оскільки в процесі складання Постанови у нього не було можливості надати письмові пояснення, це змусило його отримати Постанову з метою її оскарження у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.. 289 КУпАП Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, оскаржувана постанова винесена 04.01.2020 р., тому останній день на оскарження постанови припадає на 14.01.2020 р..

Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного рушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, висновки, які надав працівник поліції не відповідають обставинам справи, тому ця Постанова підлягає скасуванню.

04.01.2020 р. позивач здійснював перевезення вантажу, відповідно до узгодженого дозволу № 2020-13128901-2 НГ від 03.01.2020 р.

Відповідно до вказаного дозволу, він має право на перевезення вантажу параметри якого не більше:_ширина - до 3,75 м., довжина - до 22 м., висота - до 4,49 м., загальною вагою - до 40,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь - до 11 т. і вантаж може виступати за задній габарит ТЗ не більше 1,5 м. та два транспортних засоба виділених для супроводження автомобілем прикриття марки FIAT NUOVO DOBLO, державний номер НОМЕР_3 та Ford transit державний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до ст. 19 КОНСТИТУЦІЇ України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КОНСТИТУЦІЄЮ та законами України.

Відповідно до п. 27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджений постановою КМУ від 18.01.2001 р. №30(далі по тексту - Правила)- супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Відповідно до ч.4 ст. 77 КАС України. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з вище вказаного, обов`язок щодо доказування правомірності винесення рішення та накладення стягнення покладається саме на Відповідача, тому саме Відповідач мав долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили, що під час винесення оскаржуваної постанови - ТЗ з вантажем дійсно мав ширину більшу 3,5 м та/або довжину більшу 24 м. та потребував супровід автомобілем прикриття. Така ж позиція викладена Верховним Судом в постанові від 18.01.2019 року в адміністративній справі №539/655/17.

Враховуючи вище вказане, у разі перевищення ширини вантажу -3,5 м., а довжини - 24 м., супровід автомобілем прикриття є обов`язковим. Оскільки матеріали справи не містять належних, достатніх, допустимих доказів перевищення нормативно встановлених параметрів при яких супровід автомобілем прикриття обов`язковий, тому інкриміноване позивачу правопорушення не підтверджене жодними доказами, а тому є не доведеним.

Відповідно до п. 18 Правил, дозвіл, що видається перевізнику уповноваженим підрозділом Національної поліції, одночасно є дозволом на встановлення та використання проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах та на автомобілі прикриття із зазначенням його марки та державного реєстраційного номера на термін дії дозволу.?

Відповідно до п. 7 ПРАВИЛ проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами - у разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Дозвіл №2020-13308901-2 НГ одночасно є дозволом на встановлення та використання автомобіля супроводу із зазначенням його марки та державного реєстраційного номера аби у разі перевищення вантажем ширини 3,5 м. або довжини 24 м. використовувати одну з машин супроводу.

Вказаний дозвіл наданий не на разову поїздку, а на кілька, але не більше ніж на три місяці, тому посилання Відповідача на те, що у разі перевезення вантажу меншого за шириною 3,5 м та меншою за довжиною 24 м. позивач повинен мати інший дозвіл, в якому не буде передбачено супроводження автомобілем прикриття - є нормативно необгрунтованим та незаконним.

Водночас, зазначеним дозволом не заборонено рух ТЗ без супроводження автомобілем прикриття коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення не перевищує 3,5 м або довжину 24 м..

Посилання працівника поліції на те, що вантаж мав ширину 3,7 м є голослівним та не підтвердженим належними та допустимими доказами, оскільки Працівником поліції не надано жодних доказів дотримання процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу. Крім того, працівник поліції проводив заміри габаритів вантажу, пристроєм сумнівного походження «рулеткою», на який не було пред`явлено свідоцтво виданого уповноваженим органом виконавчої влади у сфері метрології.

Враховуючи вище вказане, можна дійти висновку, що матеріали справи не містять належних достатніх та допустимих доказів перевищення вантажем ширини 3,5 м, а отже вчинення правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Третього апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року по справі № 172/1251/18 та постанові від 17 січня 2019 року по справі № 189/1779/18.

Відповідно до абзацу 17 п. 1.10 ПДР «габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю».

Відповідно до п. З Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансбезпеки та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Крім того, існує Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879. Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (вісі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (п. 1 Порядку №879).

Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (вісі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (підп.2 п.2 Порядку №879).

В підп.6 п.2 Порядку №879 вимірювальним і зважувальним обладнанням вважаються технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

В п.6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Отже, Працівник поліції мав право провести лише документальну перевірку.

Відповідно до п.п. 16, 18, 19 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно- вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно п.20 Порядку №879, за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до пп. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансбезпеки щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Пунктом 25 Порядку №879 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Таким чином, доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансбезпеки : акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Проте в постанові, що оскаржується, відсутні посилання на вищезазначені документи, а отже відсутні підстави вважати, що спірний габаритно-ваговий контроль було здійснено, у тому числі здійснено із дотриманням відповідної процедури.

Відповідно до п.п.12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до пп.пп. 7-9 п. 2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Окрім того, відповідно до ст. 3,7 ЗУ Про метрологію та метрологічну діяльність (Далі за текстом Закон) - що регулює види діяльності, щодо яких з метою забезпечення єдності вимірювань та простежуваності здійснюється державне регулювання стосовно вимірювань, одиниць вимірювання та засобів вимірювальної техніки. Зокрема до сфери законодавчо регульованої метрології належить контроль безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів; Вимірюванням вважається процес експериментального визначення одного або декількох значень величини, які можуть бути обґрунтовано приписані величині.

Згідно ч. 4 ст.8 Закону, Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно- правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до ст. 11 вище вказаного Закону, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності, належить проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації;

Відповідно до ст. 17 Закону, Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 44 вище вказаного переліку Матеріальні міри довжини підлягають періодичній повірці. Відповідно до п. 44 Постанови КМУ № 374 від 04.06.2015 р. Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, матеріальні міри довжини підлягають періодичній повірці.

Згідно Наказу №1747 від 13.10.2016 р. Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями - матеріальні міри довжини підлягають періодичній повірці кожні 1,5 роки.

Можна зробити висновок, що для проведення вимірювань працівник поліції повинен застосовувати лише сертифіковані прилади, які мають проходити повірку кожні 1,5 роки.

Як вбачається з вище вказаного, працівник поліції взагалі не застосовував передбачені чинним законодавством правил проведення габаритно-вагового вимірювання, що підтверджує відсутність належних та допустимих доказів перевищення ширини 3,5 м та/або довжини 24 м, і як наслідок не доведення порушення позивачем чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Третього апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2019 року по справі № 172/1236/18 та постанові від 30 січня 2019 року по справі № 206/6221/18.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 73,74, 76 КАС України, Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Посилання на жоден з вище вказаних доказів у винесеній оскаржуваній постанові немає.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. (Такого висновку дійшов Верховний суд у справі № 338/1/17).

Отже, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Вказана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем адміністративного порушення, що підтверджується п. 9 оскаржуваної постанови, в якій працівник поліції не долучив жодних доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП є недоведеним.

ВС у справі №337/3389/16-а від 30 травня 2018р. наголосив, що якщо у постанові про накладення адмінправопорушення не вказано технічний засіб яким здійснений фото або відеозапис, то провадження підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адмінправопорушення.

На підставі всього вище викладеного, вважає дії працівника поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови від 04.01.2020 р. серії ЕАК №1938815 про накладення адміністративного стягнення у вигляду 510,00 гривень, незаконними, оскільки порушує п.1 ст. 247 КУпАП, а саме відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Згідно ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до п. З ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно із п.1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, вважає оскаржувану постанову незаконною, а отже такою, що підлягає скасуванню у судовому порядку.

Прохав :

1. Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1938815 від 04.01.2020 р. винесену інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департамент патрульної поліції сержантом поліції Лукаш Богданом Васильовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,0 (п`ятсот десять) гривень.

2. Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 04.01.2019 р. - закрити.

Відповідач інспектор роти № 4 батальйону № 1 УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лукаш Б.В. надав 10.02.2020 року відзив на адміністративний позов, пославшись на те, що позов є безпідставним та необгрунтованим, тому він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав:

1. Завданнями і функціями Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (відповідно до розділу 2 Положення про Департамент Патрульної поліції, затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 № 96 (далі - Положення) є: реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав і свобод людини, інтересів суспільства й держави, протидії злочинності, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням: законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Повноваженнями поліцейського патрульної поліції (відповідно до посадової інструкції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1) під час несення служби є: розгляд справ:, про адміністративні правопорушення та застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників, які вчинили адміністративне правопорушення у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством.

2. Позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 04.01.2020 о 23 год. 12 хв. на автодорозі Київ - Харків - Довжанський (М 03), 255 км., керуючи автомобілем MAN TGX, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом ВЕСТТ, номерний знак НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж, комбайн, з дозволом № 2020-13128901-2НГ від 03.01.2020, в якому вказані автомобілі супроводження FIAT DOBLPO номерний знак НОМЕР_5 , FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_4 , які в наявності відсутні, чим порушив п.п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 р. № 1094 (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132- 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до п. 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху повинні знати і неухильно виконувати правила.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» також передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вищевказані спеціальні правила перевезення великогабаритними транспортними засобами встановлені постановою КМУ від 18.01.2001 №30 «Про затвердження Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (далі - Правила проїзду).

Згідно п. 26 Правил проїзду, необхідність супроводу великогабаритного та великовагового транспортного засобу спеціального призначення патрульним автомобілем Національної поліції чи автомобілем прикриття визначається уповноваженим підрозділом Національної поліції під час видачі дозволу з урахуванням необхідності забезпечення безпечних умов дорожнього руху.

Згідно п. 27 Правил проїзду, супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Під час супроводу автомобіль прикриття обладнується з додержанням вимог стандартів проблисковим маячком оранжевого кольору, ввімкнення якого не дає переваги в русі, а є тільки допоміжним засобом інформації для інших учасників руху. На автомобілі прикриття встановлюється дорожній знак "Об`їзд перешкоди з лівого боку", який повинен відповідати вимогам стандартів.

Пункт 4 Правил проїзду передбачає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Так, відповідно до п. 2.1 «г» ПДР, водій великогабаритного транспортного засобу повинен мати при собі документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Відповідно до дозволу № 2020-13128901-2НГ від 03.01.2020, наявного у водія при собі та наданого для перевірки., позивач перевозив вантаж шириною 3, 75 м. При цьому в п. 2 дозволу вказано необхідність наявності автомобілів супроводження FIAT DOBLPO, номерний знак НОМЕР_3 , FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_4 . Однак, великогабаритний ТЗ рухався без вказаних автомобілів супроводження.

Відповідальність за дане порушення передбачене ст. 132-1 КУпАП: порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.).

Врахувавши вказані вище норми законодавства, інспектор патрульної поліції притягнув порушника до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу, у розмірі 510 гривень.

3. Відповідно до ст. 72 КАС України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.... Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом ...».

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин. У даному випадку до постанови додається відеофіксація, яка слугує беззаперечним доказом вини Позивача.

4. Стосовно посилань позивача на порушення вимог чинного законодавства при здійсненні габаритно - вагового контролю необхідно зазначити наступне.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю затверджено постановою КМУ від 27.06.2007№ 879 (далі - Порядок) . Відповідно Порядку, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

Згідно п. 15 Порядку, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Згідно п. 16 Порядку, габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Також, ст. 222 КУпАП встановлює компетенцію органів Національної поліції на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-1 та накладення адміністративних стягнень.

Таким чином, поліцейський фактично здійснював перевірку дозволу на рух, але виявивши недотримання умов проїзду, визначених у дозволі (відсутність автомобіля прикриття, який зазначений у дозволі), керуючись ст.222, ст. 132-1 КУпАП притягнув порушника до відповідальності.

Таким чином, не є доречним посилання на порушення вимог законодавства при здійсненні габаритно - вагового контролю, оскільки при документальній перевірці було встановлено порушення правил для проїзду великогабаритного транспорту, визначеного у дозволі на проїзд, у зв`язку із чим прийнято рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Доказом того, що ширина транспортного засобу позивача більше ніж 3, 5 метри, а саме 3, 75 метри є дозвіл № 2020-13128901-2НГ від 03.01.2020 (міститься в матеріалах справи, наданий позивачем). Слід звернути увагу, що параметри великогабаритних транспортних засобів, що здійснюють рух на підставі цього дозволу є конкретними, при цьому ширина становить 3,75 метри, а не як вказує своєму позові позивач ширина -3,5 метри. Тому посилання позивача на те, що він рухався ТЗ, ширина якого менше 3,75м , а саме 3,5 метри, а відтак не потребував автомобілю супроводження є необгрунтованими.

До аналогічного висновку дійшов Третій апеляційний адміністративний суд у постанові від 28.11.2019 у справі № 189/1400/19 та у поставі від 15.01.2020 у справі № 205/6577/19.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Прохав прийняти рішення в справі, яким повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог та розглянути справу без його участі.

Тому, суд вважає можливим розгляд справи по суті у відсутності не з`явившогося відповідача, належно повідомленого по наявним матеріалам справи згідно ст. 205 КАС України, при наявності поданого ним відзиву на позов.

Суд, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується позов, в тому числі відеодоказ, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем надано суду всі можливі докази на підтвердження обставин, на які він посилається, чим спростовується обставини зазначені поліцейським в постанові.

Згідно п. 22.5 ПДР За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Абзац перший пункту 22.5 в редакції Постанов КМ № 876 від 01.10.2008, № 76 від 11.02.2009; із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 490 від 17.09.2014, № 161 від 22.03.2017, № 196 від 26.02.2020\

Вказаний дозвіл наданий не на разову поїздку, а на кілька, але не більше ніж на три місяці, тому посилання Відповідача на те, що у разі перевезення вантажу меншого за вказані параметри, позивач повинен мати інший дозвіл, в якому не буде передбачено супроводження автомобілем прикриття - є нормативно необгрунтованим та незаконним.

Водночас, зазначеним дозволом не заборонено рух ТЗ без супроводження автомобілем прикриття коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення не перевищує встановлені параметри.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували доводи позивача щодо безпідставності притягнення його до відповідальності за ст. 132-1 ч. 1 КУпАП, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, зокрема відповідачами не додано доказу щодо підстав законності зупинки транспортного засобу, а доводи позивача є переконливими і доводяться матеріалами справи.

Тобто, в діях водія відсутнє вказане в постанові порушення вимог ПДР України та склад правопорушення, передбаченого ст. 132-1 ч. 1 КУпАП.

Керуючись ст. 5-9, 12, 47, 77, 78, 139, 122-123, 241-245, 246, 250 ч. 6, 251 ч. 2, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лукаш Богдана Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1938815 від 04.01.2019 року - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1938815 від 04.01.2020 року винесену інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лукаш Богданом Васильовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУПАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,0грн. та провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Судові витрати віднести за рахунок Держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко