Справа № 810/6/17
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/6/17 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Вовк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекція ядерного регулювання про зобов`язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної інспекція ядерного регулювання, в якому просила зобов`язати здійснити перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати та інших обов`язкових платежів, які нараховуються відповідно до встановленого їй окладу виходячи з окладу, встановленого для головного метролога ДСП Чорнобильська АЕС за 2010 рік відповідно до листа ДСП ЧАЕС від 20.01.2010 №189/30/09-15 в сумі 8619 грн., для заступника начальника цеху ДСП ЧАЕС за 2012 рік відповідно до листа ДСП ЧАЕС від 17.07.2012 №2861/30/09-243 в сумі 9123 грн., за 2013 року відповідно до листа від 14.01.2013 №100/30-08 в сумі 11849 грн., за 2016 рік відповідно до листа ДСП ЧАЕС від 22.07.2016 №2856/30/09-307 в сумі 15310 грн., та за 2011 рік, за 2014 рік та за 2015 рік відповідно до листа ДСП "Чорнобильська АЕС" від 06.12.2016 №4684/30/09-476 "Про надання інформації щодо оплати праці працівників АЕС" та виплатити належні їй кошти.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що, ОСОБА_1 відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 є державним службовцем, яка проходить державну службу в Державній інспекції ядерного регулювання України.

Наказом від 31.03.2010 року №75-о позивач призначена на посаду провідного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС з 06.04.2010 року.

Згідно з наказом від 06.07.2010 року №157-о позивачу присвоєно дев`ятий ранг державного службовця, з 09.07.2012 року присвоєно восьмий ранг державного службовця на підставі наказу від 09.07.2012 року Ґ№76-о, а з 09.07.2014 року - сьомий ранг державного службовця на підставі наказу від 07.07.2014 №153-о/1.

Відповідно до листа №2905/20 від 22.07.2020 року "Про надання інформації щодо робочого місця ОСОБА_1 " робоче місце колишнього працівника Інспекції з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 у період 2010-2016 рр. було розташоване в приміщеннях 433, 417 адміністративно-побутового корпусу-1, яке знаходиться на проммайданчику ДСП "Чорнобильська АЕС" в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

Вродовж 2010 - 2015 років позивачу нараховувалась і виплачувалась заробітна плата на підставі Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (у редакції, що діяла на момент нарахування заробітної плати) та постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та від 06.04.2016 №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році", а також інших нормативно-правових актів.

Вважаючи, що розмір заробітної плати не відповідає вимогам Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" та Положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, оскільки розмір заробітної плати повинен встановлюватися на рівні заробітної плати відповідної категорії працівників ядерних установок АЕС, а саме заступника начальника цеху ДСП "Чорнобильська АЕС", позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті у період з 01.01.2010 по 30.04.2016 визначались Законом України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу", а з 01.05.2016 по 31.12.2016 - Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIІI).

В силу приписів частини сьомої статті 33 Закону №3723-XII умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Структура та умови оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, схема посадових окладів визначені постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 (діяла до 30.04.2016).

За змістом статті 7 Закону №889-VIII державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу.

Статтею 50 Закону №889-VIII передбачено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення). За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону №889-VIII схема посадових окладів на посадах державної служби визначається щороку Кабінетом Міністрів України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на наступний рік з урахуванням юрисдикції державних органів, а також виходячи з того, що мінімальний розмір посадового окладу групи 1 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, становить не більше семи мінімальних розмірів посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

З 01.05.2016 питання оплати праці державних службовців у 2016 році регулювалися на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році".

Згідно з Положенням про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №363, державна інспекція ядерного регулювання України (Держатомрегулювання) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до статті 25 Закону України від 08.02.1995 № 39/95-ВР "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" державний нагляд за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки від імені органу державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки здійснюють державні інспектори з ядерної та радіаційної безпеки.

Частиною восьмою статті 25 вказаного Закону передбачено, що державним інспекторам з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, які несуть відповідальність за повноту, достатність та обґрунтованість своїх вимог щодо ядерної та радіаційної безпеки цих установок, заробітна плата встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок.

Згідно з пунктами 4, 6, 7 Положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою посередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.1997 за № 202/2006, заробітна плата державних інспекторів встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок АЕС. Заробітна плата державних інспекторів нараховується за фактично відпрацьований час по нагляду безпосередньо на ядерній установці і включається в розрахунок середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження. Згідно з додатком до вказаного Положення посада головного спеціаліста - державного інспектора прирівнюється до заступника начальника цеху АЕС.

Відповідно до абз.19 ст.1 Закону №39/95 ядерні установки - об`єкти по виробництву ядерного палива, ядерні підкритичні установки, ядерні реактори, які включають критичні та підкритичні збірки; дослідницькі реактори; атомні електростанції; підприємства і установки по збагаченню та переробці палива, а також сховища відпрацьованого палива (крім розділу XIII, де цей термін вживається у значенні відповідно до частини другої цієї статті).

Згідно з п.1 Положення про Інспекцію з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС Державної інспекції ядерного регулювання України, затвердженого Головою Державної інспекції ядерного регулювання України 01.11.2016 (далі-Положення), Інспекція з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС Державної інспекції ядерного регулювання України є територіальним органом на майданчику Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" як структурний підрозділ апарату Державної інспекції ядерного регулювання України і підпорядковується першому заступнику Голови - Головному державному інспектору з ядерної та радіаційної безпеки України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працюючи на посаді провідного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції на Чорнобильській АЕС Держатомрегулювання, з 20.09.2011 - головного спеціаліста, була державним службовцем, прийняла Присягу державного службовця з присвоєнням восьмого рангу, а з 09.07.2014 - сьомого рангу державного службовця.

Позивач, вважаючи, що розмір її заробітної плати, як головного спеціаліста державного інспектора Державної інспекції на Чорнобильській АЕС Держатомрегулювання не відповідає вимогам Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" та Положенню про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, оскільки розмір заробітної плати повинен встановлюватися на рівні заробітної плати відповідної категорії працівників ядерних установок АЕС, а саме заступника начальника цеху ДСП "Чорнобильська АЕС", звернулась до суду.

Під час судового засідання суду апеляційної інстанції, позивач стверджувала, що здійснення державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки на Чорнобильській АЕС передбачає необхідність відвідування різних об`єктів Чорнобильської АЕС, які знаходяться на території ДСП "Чорнобильська АЕС", у зв`язку із чим конкретне робоче місце для посад провідного спеціаліста та головного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції ядерного регулювання України на ЧЕАС визначити не можливо.

Проте, з даним твердження позивача колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 363, державна інспекція ядерного регулювання України (Держатомрегулювання) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до ст.25 Закону України від 08 лютого 1995 року № 39/95-ВР "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" державний нагляд за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки від імені органу державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки здійснюють державні інспектори з ядерної та радіаційної безпеки.

Згідно з пунктами 4, 6, 7 Положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою посередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03 квітня 1997 року № 30, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 травня 1997 року за № 202/2006, заробітна плата державних інспекторів встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок АЕС. Заробітна плата державних інспекторів нараховується за фактично відпрацьований час по нагляду безпосередньо на ядерній установці і включається в розрахунок середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження. Згідно з додатком до вказаного Положення посада головного спеціаліста - державного інспектора прирівнюється до заступника начальника цеху АЕС.

Частиною восьмою статті 25 вказаного Закону передбачено, що державним інспекторам з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, які несуть відповідальність за повноту, достатність та обґрунтованість своїх вимог щодо ядерної та радіаційної безпеки цих установок, заробітна плата встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок.

Отже, вказані приписи щодо оплати праці державних службовців поширюється виключно на тих державних інспекторів, які безпосередньо працюють на ядерних установках.

Також колегія суддів звертає увагу, що статтею 29 Кодексу законів про працю України визначається, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний:

1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Із наведеного припису Закону слідує, що на роботодавця покладається обов`язок щодо визначення робочого місця працівнику, якого прийнято на роботу, а отже закріплення робочого місця за відповідним працівником є обов`язковою умовою допуску останнього до виконання посадових обов`язків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено відповідачем під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, що місцем роботи колишнього працівника Інспекції з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 було приміщення, яке розташоване на території адміністративно-побутового корпусу-1 ДСП "Чорнобильська АЕС", у якому вона здійснювала свої повноваження державного нагляду за дотриманням законодавства, умов виданих документів дозвільного характеру, норм правил і стандартів з ядерної та радіаційної безпеки.

Відвідування безпосередньо ядерної установки здійснювалося позивачем виключно під час проведення відповідних перевірок, що підтверджується статистичними даними проходів ОСОБА_1 в зону суворого режиму ДСП ЧАЕС та табелями обліку робочого часу.

Отже, ОСОБА_1 в межах виконання своїх обов`язків, відвідувала безпосередньо ядерну установку епізодично, про що на кожне таке відвідування їй видавався уповноваженою особою відповідний дозвіл.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посада, яку обіймала ОСОБА_1 , головний спеціаліст-державний інспектор Державної інспекції з ядерної безпеки на ЧАЕС, не передбачала роботу безпосередньо на ядерній установці, оскільки робочим місцем позивача був виключно адміністративно-промисловий корпус-1 Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС", а не безпосередньо сама ядерна установка. Та, враховуючи те, що безпосереднім місцем роботи ОСОБА_1 була адміністративна будівля, а не сама ядерна установка, доводи наведені позивачем не знайшли свого підтвердження та спростовані матеріалами справи, а отже позовні вимоги є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 21 січня 2021 року.