Справа № 480/8904/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2021 року Справа № 480/8904/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гелета С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання дій незаконними та скасування постанови,-

ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) ( далі відповідач), в якій просить: визнати незаконними дії старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Білогур Ольги Миколаївни щодо винесення постанови від 26.10.2020 ВП №63266055 про накладення штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн.; скасувати Постанову ВП №63266055 від 26.10.2020 старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Білогур Ольги Миколаївни про накладення штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що відповідач передчасно виніс спірну постанову, враховуючи те, що строк для добровільного виконання рішення не сплинув, а тому постанова підлягає скасуванню. Подав клопотання про розгляд справи без його участі
Ухвалою суду від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, поновлено строк звернення до суду із позовом, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не було виконано рішення суду, хоча про час та виконання рішення був повідомлений заздалегідь рекомендованим листом. Позивач перешкоджав виконанню рішенню суду про вселення ОСОБА_2 разом із неповнолітньою дитиною, що встановлено під час перевірки 26.10.2020 стану виконання судового рішення.
Відповідно до ч.3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції. Приймаючи до уваги вказані норми та обставини, суд вважав можливим розглядати справу у відсутності учасників справи.
Відповідно до вимог ч.13 ст.10 та ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання у справі не здійснюється.
Дослідивши наявні матеріали справи, в тому числі копію матеріалів виконавчого провадження, наданого відповідачем на вимогу суду, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 09.10.2020 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №ВП№63266055 про вселення ОСОБА_2 разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_3 . Пунктом 2 постанови від 09.10.2020 надано державним виконавцем строк боржнику для добровільного виконання рішення суду 10 робочих днів.
Зазначену постанову від 09.10.2020 стягувач отримав 15.10.2020, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого листа.
Натомість доказів отримання позивачем постанови від 09.10.2020 про відкриття виконавчого провадження відповідачем не надано, незважаючи на те, що судом такий доказ витребовувався.
26.10.2020 державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення без поважних причин.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» ( далі Закон).
Нормами ст. 67 Закону передбачено порядок виконання рішення про вселення стягувача.
Так, державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.
Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.
Державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача.
У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.
Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії передбачено ч. 1 ст 75 Закону, відповідно до якої у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Судом враховується та обставина, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений держаним виконавцем. Тобто даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом), і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».
Дана позиція суду угодується із правовою позицією Верховного суду, який зазначає, що поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 640/9234/19.
В даному випадку, відповідачем не надано суду докази отримання постанови про відкриття виконавчого провадження позивачем, відповідачем не доведено, що строк для добровільного виконання у позивача - 10 робочих днів, сплинув 26.10.2020 (десять робочих днів з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження).
Крім того, судом враховується, що державним виконавцем надано копію листа від 09.10.2020 відповідно до якого зазначено позивачу, що після закінчення десятиденного строку встановленого для самостійного виконання рішення суду, а саме 26.10.2020 о 10-00 державним виконавцем буде проводитися перевірка вселення ОСОБА_2 та її доньки. Доказів того, що такий лист було отримано позивачем до 26.10.2020 матеріали справи не містять, відповідачем не надано.
Наданий акт, який складений 26.10.2020 також не місить інформацію, що позивач з`явився для виконання рішення суду, зазначено інформацію про його відсутність, при цьому відмічено виконавцем, що боржник повідомлений заздалегідь рекомендованим листом, що не підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи те, що доказів того, що позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять, доказів того, що строк добровільного виконання в постанові 10 робочих днів сплинув також відповідачем не надано, відсутні докази того, що позивача повідомлено про факт проведення перевірки виконання рішення 26.10.2020, строк для добровільного виконання судового рішення 10 робочих днів не сплинув, суд вважає позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення штрафу правомірними та обґрунтованими.
Крім того, відповідачем надано до суду лише поштове повідомлення, яке свідчить про те, що 29.10.2020, тобто після винесення постанови про накладення штрафу, позивачем було отримано кореспонденцію від державного виконавця, що не може бути визнано обґрунтованою підставою для визнання невиконання судового рішення позивачем без поважних причин у строк, встановлений відповідачем.
За приписами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи положення ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі сплачений при зверненні до суду з даним позовом.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання дій незаконними та скасування постанови задовольнити.
Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Білогур Ольги Миколаївни щодо винесення постанови від 26.10.2020 ВП №63266055 про накладення штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн.
Скасувати постанову ВП №63266055 від 26.10.2020 старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Білогур Ольги Миколаївни про накладення штрафу на ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1700 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (м.Глухів, вулВознесенська,21,і.к. 34950595) судовий збір у сумі 840,80 грн., сплачений при зверненні до суду з даним позовом.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 21.01.2021

Суддя С.М. Гелета