Справа № 580/5867/20
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року справа № 580/5867/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження правилами загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі-відповідач), в якому просить протиправною бездіяльність та зобов`язати державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Фесенка Ю.М. зняти арешт з рахунків та майна позивача, шляхом вилучення запису з Єдиного реєстру боржників.

Позов мотивовано тим, що постановою державного виконавця накладено арешт на рахунок позивача для пенсійних виплат. Водночас відповідач на звернення позивача не зняв арешт та не надав жодної відповіді. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не надав, про причини його неподання суд не повідомив.

Ухвалою від 20.01.2021 суд закрив підготовче провадження, призначив судовий розгляд справи по суті на 21.01.2021 о 12 год. 30 хв.

Представник позивача 21.01.2021 подав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив з невідомих суду причин.

Відповідно до ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Тому неприбуття учасників справи не перешкодило розгляду справи.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання учасників справи суд відповідно до ч.9 ст.205 КАС України вирішив розглянути справу у письмовому провадженні та згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювати фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд встановив таке.

Постановою від 13.04.2020 державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фесенка Ю.М. на підставі постанови УПП в Кіровоградській області від 23.05.2018 №ЕАА 412806 відкрито виконавче провадження №61815383 про стягнення з позивача на користь Держави штрафу в сумі 850,00 грн.

Пунктом 3 вказаної постанови стягнуто з позивача виконавчий збір у сумі 85,00 грн.

Постановою державного виконавця у зазначеному виконавчому провадженні від 13.04.2020 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, крім коштів, звернення на які заборонено законом.

Постановою державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні від 13.04.2020 накладено арешт на все майно боржника.

29.05.2020 державний виконавець постановою повернув виконавчий документ стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення.

Вважаючи вищевказані арешти протиправними, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною ст.5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 6, 7 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт майно, кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Приписами частин 1, 2 ст.56 Закону №1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

На підставі п.5 ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника є підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Суд встановив, що квитанцією від 21.01.2021 №0.0..1 на суму 850,00 грн. позивачем сплачено штраф відповідно до постанови УПП в Кіровоградській області від 23.05.2018 №ЕАА 412806.

Також відповідно до квитанції від 21.01.2021 №0.0..1 позивачем сплачено виконавчий збір в сумі 85,00 грн. на рахунок Придніпровського ВДВС.

Отже, позивачем погашено заборгованість за виконавчим провадженням №61815383.

Суд врахував, що постановою 29.05.2020 державний виконавець повернув стягувачу (УПП в Кіровоградській області) виконавчий документ (постанову від 23.05.2018 №ЕАА 412806), на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404-VІІІ (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними).

Повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до вказаної норми не є підставою для зняття арешту коштів та майна позивача згідно з ч.3 ст.37 Закону №1404-VІІІ.

При цьому, наявність вказаної постанови про повернення виконавчого документа перешкоджає вчиненню державним виконавцем дій у виконавчому провадженні, у т.ч. щодо зняття арешту з майна позивача.

Тому зважаючи, що позивачем погашено заборгованість у виконавчому провадженні №61815383 (борг за виконавчим документом та виконавчий збір), що відповідно до п.5 ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII є підставою для зняття арешту з майна та коштів боржника, для належного захисту майнових прав позивача, суд дійшов висновку скасувати постанови державного виконавця від 13.04.2020, якими накладено арешт на грошові кошти та майно позивача.

Щодо позовної вимоги про зняття арешту, шляхом вилучення запису з Єдиного реєстру боржників, суд зазначає таке.

Частиною 5 ст.9 Закону №1404-VІІІ встановлено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

На підставі ч.6 ст.9 Закону №1404-VІІІ Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; номер виконавчого провадження; категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

З аналізу наведеної норми суд встановив, що Єдиний реєстр боржників не містить інформації про накладені на боржника арешти.

Тому позовна вимога про зняття арешту шляхом виключення відповідної інформації з Єдиного реєстру боржників є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фесенка Ю.М. від 13.04.2020 у виконавчому провадженні №61815383, якою накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, крім коштів, звернення на які заборонено законом.

Скасувати постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фесенка Ю.М. від 13.04.2020 у виконавчому провадженні №61815383, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.А. Рідзель