Справа № 380/11248/20
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначені позивачу пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 04.06.2020 №34, прийняте відділом з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ у Львівській області, яким відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення до управління Пенсійного фонду України, а саме з 28.05.2020.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що у зв`язку з досягненням 55 річного віку відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії 28.05.2020 він звернувся до Радехівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте 04.06.2020 відділ з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ у Львівській області прийняв рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №34. Відмовляючи у призначені позивачу пенсії відповідач безпідставно стверджує про відсутність підстав для призначення пенсії, посилаючись на ненадання необхідної пільгової довідки, відсутність документів щодо підтвердження виду зварювання, а саме зайнятість заявника саме ручним зварюванням, відсутність наказів про проведення атестації робочих місць. Зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і лише якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Вказує, що при поданні заяви про призначення пенсії ним долучено усі необхідні документи, включно з уточнюючою довідкою ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій» від 30.09.2019 №155. Зазначає, що будь-які причини, з яких атестація робочих місць не проведена власником підприємства, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та для відмови у призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для відновлення порушеного права звернувся з даним позовом до суду.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Робота у шкідливих та важких умовах праці після 21.08.1992 зараховується до пільгового стажу, якщо право на це підтверджене результатами атестації робочого місця. Зауважує, що про обов`язковість проведення атестації робочого місця вказує також і стаття 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», адже однією з умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах є документальне підтвердження результатів атестації робочого місця. Згідно із записами трудової книжки позивач працював на посаді електрозварника, яка передбачена списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та яка була передбачена також списком № 2 у попередніх редакціях постанов Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 №1173 та від 26.01.1991 № 10. Відповідно до норм Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки тоді підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування списків або їхні номери, куди цей період роботи включається.

Крім того, для робітників професій електрогазозварника належить підтвердити не тільки її назву, але й зайнятість певними видами зварювальних робіт, які дають право на пільгову пенсію. Проте для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення при зверненні з заявою для призначення пенсії позивач подав трудову книжку, у якій відсутні записи про характер зварювання та зайнятість позивача на роботах, передбачених розділом ХХХІІІ «Загальні професії» Списку № 2 протягом повного робочого дня. Також відповідач звертає увагу на те, що долучена позивачем уточнююча довідка ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій» є неналежною, оскільки підставою для її прийняття слугували накази про прийняття на роботу від 04.02.1985 №22-к, про звільнення з роботи від 17.07.1995 №178-к та особова картка форми Т-2, згідно яких посада позивача значиться як «електрозварник», тобто без підтвердження зайнятості певними видами зварювальних робіт, які дають право на пільгову пенсію. Зазначає, що інструкція з охорони праці №11 для електрозварників ВАТ «Червоноградський завод металоконструкцій» (перейменований з 30.12.1994) не може вважатись належним документом, який підтверджує характер зварювання позивача за 1985-1992 у Червоноградському заводі металоконструкцій комбінату «Львівпромбуд».

Звертає увагу на те, що накази про результати атестації робочих місць за умовами праці до матеріалів справи не долучено, а тому період роботи позивача після 21.08.1992 не підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 04.12.2020 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 21.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем 19.01.2021 (вх.№3105) подано відзив на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- з 30.07.1981 по 04.01.1982 працював учнем слюсаря в Оржівському деревообробному комбінаті;

- з 04.01.1982 по 27.10.1982 працював газоелектрозварником четвертого розряду в Оржівському деревообробному комбінаті;

- з 27.10.1982 по 11.11.1984 проходив службу в лавах Радянської Армії;

- з 05.02.1985 по 20.07.1995 працював електрозварником в ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій»;

- 21.07.1995 по 02.01.1997 працював слюсарем по експлуатації і ремонту підземних газопроводів 3-го розряду в Червоноградському управлінні по експлуатації газового господарства ВАТ «Львівгаз»;

- 02.01.1997 по 01.01.2014 працював слюсарем по експлуатації і ремонту підземних газопроводів 3-го розряду в Лопатинській газовій дільниці Червоноградського управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Львівгаз»;

- ВАТ «Львівгаз» перейменовано у ПАТ «Львівгаз»;

- з 01.01.2014 по 14.06.2018 працював слюсарем по експлуатації і ремонту підземних газопроводів 3-го розряду в Червоноградському управлінні по експлуатації газового господарства ПАТ «Львівгаз»;

- 06.11.2018 по 29.04.2019 працював машиністом котлів в ЗОШ I-II с. Щуровичі.

З досягненням 55-річного віку позивач 28.05.2020 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області з заявою про призначення пенсії.

До заяви позивачем додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт громадянина України; трудову книжку; військовий квиток; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання; довідку про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення; довідку, що визначає право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років; паспорт зварювального апарату (тип ВДМ-1001); наказ ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій» від 04.02.1985 №22-к; наказ ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій» від 17.07.1995 №178-к; особисту картку форми Т-2; інструкцію для електрозварювальників №1-1.

За результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 04.06.2020 №34 з підстав відсутності у ОСОБА_1 достатнього пільгового трудового стажу.

Рішення від 04.06.2020 №34 мотивовано тим, що однією з умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах є документальне підтвердження результатів атестації робочого місця. З посиланням на Порядок № 637 зазначає про те, що зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки тоді підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування списків або їхні номери, куди цей період роботи включається. Крім того, для робітників професій електрогазозварника належить підтвердити не тільки її назву, але й зайнятість певними видами зварювальних робіт, які дають право на пільгову пенсію.

Позивач, вважаючи, що відповідачем порушено його право на отримання пенсії на пільгових умовах, звернувся до суду для захисту своїх прав.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Абзацом 1 підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналіз вищенаведених норм законодавства вказує, що для зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу передусім потрібно підтвердити, що виконання цієї роботи дає право на пільгову пенсію, тобто, що виконані всі умови, зазначені в статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме:

- зайнятість у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня (час простою, відпустки без збереження заробітної плати, тощо до пільгового стажу не зараховуються);

- виконувана робота відповідає Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України;

- підтвердження пільгової роботи результатами атестації робочих місць.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням ГУ ПФУ у Львівській області 04.06.2020 №34 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV з підстав відсутності у ОСОБА_1 достатнього пільгового стажу.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, відповідач в оскаржуваному рішенні покликався на:

- відсутність документального підтвердження результатів атестації робочого місця, оскільки до матеріалів справи не долучено накази про результати атестації робочих місць за умовами праці, у зв`язку з чим період роботи ОСОБА_1 після 21.08.1992 не підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- відсутність довідки підприємства, складеної на підставі первинних документів, про умови і характер виконуваної ОСОБА_1 роботи, розділ, підрозділ, найменування списків або їхні номери, з включенням таких робіт до певних періодів;

- необхідність підтвердження за професією електрогазозварника зайнятість певними видами зварювальних робіт, передбачених Списками №2 (у редакції ПКМУ від 11.03.1994 №162 та у попередніх редакціях від 22.08.1956 №1173 та від 26.01.1991 № 10), які дають право на пільгову пенсію.

- недоліки уточнюючої довідки ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій» №155 від30.09.2019 в частині визначення періоду роботи, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу та посилання на Список №2, чинний на час роботи ОСОБА_1 .

Оцінюючи наведені підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV, суд враховує таке.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 10 Порядку №637 застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі Порядок №383), передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Аналіз наведеного дає підстави дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Так, згідно із записами у трудовій книжці, з 05.02.1985 по 20.07.1995 позивач працював електрозварником в ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій».

Згідно з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій», ОСОБА_1 в період з 05.02.1985 по 21.07.1995 працював на посаді електрозварювальника ручної електродугової зварки.

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Судом встановлено, що професія - електрогазозварник, газоелектрозварник та електрозварник на напівавтоматичних машинах включена до Списку №2, розділ ХХХІІІ Загальні професії (у всіх галузях господарства).

Так, Списком №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, розділом XXXІІ «Загальні професії» передбачені електрозварники та їх підручні.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, розділом ХХХІІІ «Загальні професії» передбачені електрозварники ручного зварювання.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, розділом XXXІІІ «Загальні професії» передбачені електрозварники ручного зварювання.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, розділом XXXІІІ «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» передбачені електрозварники ручного зварювання.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, розділом XXXІІІ «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» передбачені електрозварники ручного зварювання.

Суд звертає увагу, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2-54, професія зварника не визначена як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказане дає підстави стверджувати, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 року у справі №535/103/17 та постанові від 27.03.2020 року у справі №607/1266/17.

Враховуючи те, що у відповідних Списках №2, які діяли до, підчас та після роботи позивача за професією електрозварника, зазначена така професія як «електрозварник», доводи відповідача про недоліки уточнюючої довідки ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій» щодо невірно визначеної редакції Списку №2, судом не беруться до уваги.

Судом встановлено, що позивач має відповідні записи в трудовій книжці, які підтверджують стаж його роботи за професією електрозварника у спірних періодах, яка значиться у Списках №2, чинних у відповідні періоди часу.

Таким чином, наявна у матеріалах справи копія трудової книжки позивача з оформленими належним чином записами про роботу за професією електрозварника та періоди виконуваної роботи, а також уточнююча довідка ТзДВ «Червоноградський завод металоконструкцій» підтверджують спеціальний трудовий стаж позивача в період з 05.02.1985 по 20.07.1995.

З приводу посилань відповідача на відсутність наказів про атестацію робочого місця, як на одну з підстав для відмови в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 21.08.1992 по 20.07.1995, суд зазначає таке.

Великою Палатою Верховного Суду 19.02.2020 прийнято постанову у справі №520/15025/16-а, в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № №1058-IV.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, із урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин та враховуючи зазначені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що не проведення чи несвоєчасне проведення атестації робочого місця позивача не може бути підставою для відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2

На переконання суду, позивач вчинив всі необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 дії та надав усі необхідні для цього документи, тоді як дії управління щодо відмови у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті, тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

За таких обставин рішення відповідача від 04.06.2020 №34 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV з підстав відсутності у позивача необхідного стажу роботи для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, є протиправним.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи відповідача про правомірність свого рішення спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку рішенню відповідача, яке зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №№1058-IV від 04.06.2020 №34, не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому таке слід визнати протиправними та скасувати, задовольнивши позовну вимогу в частині його оскарження.

Щодо другої позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України №№1058-IV з дати звернення до управління Пенсійного фонду України, а саме з 28.05.2020, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі № 818/985/18 та від 26.12.2019 у справі № 810/637/18.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені, зокрема, положеннями Закону №1058-IV.

Відповідно до статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

На виконання вказаних норм Закону № 1058-IV постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу 2 підпунктів 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм Порядку № 22-1 дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Як уже було зазначено вище, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України відповідно до абзацу 1 пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, необхідним є дотримання таких обов`язкових умов, які мають існувати одночасно: досягнення віку 55 років; наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків; наявності стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України за результатами атестації робочих місць, не менше 12 років 6 місяців.

У спірному рішенні відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача необхідного стажу роботи для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за період з 05.02.1985 по 20.07.1995 за Списком № 2 та з цієї підстави відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Отже, з наведеного рішення слідує, що відповідач, отримавши заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та додані до неї документи надав оцінку лише наявності стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 лише за період роботи позивача з 05.02.1985 по 20.07.1995.

Однак відповідач не досліджував, не оцінював та не висловлював жодних суджень з приводу таких юридично значущих у межах спірних правовідносин фактів, як робота позивача:

- з 30.07.1981 по 27.10.1982 за професією слюсаря та газоелектрозварювальника;

- з 21.07.1995 по 14.06.2018 за професією слюсаря по експлуатації і ремонту підземних газопроводів;

- з 06.11.2018 по 29.04.2019 за професією машиніста котлів.

Також відповідач не досліджував наявності у позивача як чоловіка необхідного страхового стажу не менше 30 років.

Суд зазначає, що не реалізація територіальним пенсійним органом своїх повноважень не дозволяє суду перебрати на себе виконання повноважень такого органу.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде часткове задоволення другої позовної вимоги шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору 840 грн 80 к., сплаченого за квитанцією від 10.11.2020 №K8BS-1938-K3E2-6X46.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, Львів, 79016, ) про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №34 від 04.06.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, Львів, 79016, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 28.05.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 840 (вісімсот сорок) грн 80 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома