Справа № 640/742/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 січня 2021 року м. Київ № 640/742/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Аверкова В.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління Держпродспоживслужби в Одеській області
провизнання протиправними та скасування наказу та постанов
УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області , в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Круковської Л.М. від 19 серпня 2018 № 2118 «Про проведення планової перевірки характеристик продукції, що розповсюджується ФОП ОСОБА_1 »;

- визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо проведення планової (виїзної поєднаної з невиїзною) перевірки характеристик продукції у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі наказу від 19 серпня 2018 року № 2118;

- визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 13 жовтня 2018 року №№ 302, 303, 304 та 305 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем оскаржується наказ від 19 серпня 2018 року № 2118, дії відповідача щодо проведення перевірки та постанови від 13 жовтня 2018 року №№ 302, 303, 304 та 305, в той же час звернення до суду мало місце 13 січня 2021 року.

Представником позивача в підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду зазначено, що позивачем вже оскаржувались у судовому порядку зазначені вище акти (наказ, постанови, дії) і у задоволенні позову позивачу було відмовлено. Також позивач звертався до суду про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, однак вимоги позивача були відхилені судами. Не погоджуючись із судовими рішеннями позивач повторно вирішив оскаржити акти відповідача, задля чого ним вчинялися дії щодо «визначення» нових підстав оскарження у судовому порядку вищезазначених наказу та постанов.

З даного приводу суд наголошує на тому, що намір повторно оскаржити наказ та постанови, оскільки при первинному зверненні до суду відмовлено в задоволенні позовних вимог і, відповідно, визначення нових підстав для подачі позову є неповажними причинами пропуску строку звернення до суду у розумінні положень статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд звертає увагу, що представником позивача не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, на які останній посилається у позовній заяві.

Крім цього, представником позивача не долучено первинної позовної заяви, рішення суддів, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог при первинному зверненні до суду, що в свою чергу унеможливлює встановити чи дійсно позивач звертається з іншими підставами позову.

Також суд зауважує, що представником позивача не долучено до позовної заяви належним чином засвідчених оскаржуваних наказу та постанов, що є порушення пункту 8 частини п`ятої статті 160 та частини першої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачу необхідно надати до суду клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, в якому зазначити інші причини пропуску строку та надати відповідні докази в підтвердження даного факту щодо оскаржуваних наказів та постанов.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позову до адміністративного суду немайнового характеру, який подано фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В той же час за подання позову до адміністративного суду немайнового характеру, який подано фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2270,00 гривень.

Проте, на момент подання позовної заяви, суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору, оскільки представником позивача не долучено належним чином засвідчених копій оскаржуваних постанов, якими позивачу визначено суми штрафів.

Суд враховує той факт, що в позовній заяві представником позивача зазначено суму штрафів у розмірі 102000,00 грн, проте дана сума не підтверджена жодним доказом.

Водночас суд зазначає, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру (розмір якої не можливо визначити на момент постановлення даної ухвали), а тому для усунення недоліків, а саме сплати судового збору, позивачу необхідно керуватися наведеними вище нормами.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 160, 161, 169, 248, Кодексу адміністративного судочинства України суддя Окружного адміністративного суду міста Києва -

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заявуф ізична особа-підприємець ОСОБА_1 без руху.

2. Встановити позивачу 10-денний строк з дня отримання даної ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про те, що у разі, якщо недоліки не буде усунуто у встановлений судом строк, позовну заяву буде повернуто відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до статті 294, частин другої та третьої статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України даної ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Аверкова