Справа № 947/23311/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 947/23311/20
Головуючий в 1 інстанції: Луняченко В.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2020 року (суддя Луняченко В.О., м. Одеса, повний текст рішення складений 16 жовтня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та інспектора Департаменту патрульної поліції Мороховського Дениса Михайловича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом Департаменту патрульної поліції та інспектора Департаменту патрульної поліції Мороховського Д.М., в якому просила скасувати постанову серії 1АВ №00567888 від 22.07.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за правопорушення, зафіксоване у автоматичному режимі, посилаючись на її протиправність.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Так, апелянтка вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що фіксування перевищення встановлених обмежень швидкості руху в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 030-1219, що зазначено у отриманою по пошті постанові, не доводиться допустимими та достовірними доказами, так як вищевказаний технічний засіб використовується у тестовому режимі без відповідної сертифікації. Крім того, у постанові немає відомостей, з якою швидкістю рухався автомобіль, та не доведено підстава застосування на даної ділянці автодороги М05 обмежень швидкісного режиму згідно вимог знаку 5.45, що вбачається зі змісту постанови.

Крім того, апелянтка вказує на те, що судом першої інстанції не з`ясовано чи керувала транспортним засобом саме позивачка, а отже, її безпідставно притягнули до адміністративної відповідальності.

Відповідач-Департамент патрульної поліції надіслав до апеляційного суду відзив, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.07.2020 року інспектором Департаменту патрульної поліції Мороховським Д.М. винесено постанову 1АВ №00567888 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу автомобілю Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 по ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху у вигляді перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 31 км/г, зафіксованого технічним засобом Каскад 030-1219 у автоматичному режимі 22.07.2020 року о 20 годин 34 хвилини за адресою М05 Київ-Одеса 35+352, та накладено на позивачку адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Засобами поштового зв`язку примірник постанови надійшов позивачці 03.08.2020 року.

Не погоджуючись із постановою про накладення адміністративного стягнення позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена з урахуванням наявності доказів вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, з дотриманням процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Так, правове регулювання спірних правовідносин здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. №3353, Правил дорожнього руху (ПДР), затверджених постановою Кабміну України від 10.10.2001 р. №1306.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами пп. б) п. 12.9 ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Приміткою до цієї статті визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Статтею 279-3 КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, згідно з ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічну норму закону щодо звернення відповідальної особи у 20 денний календарний день містить також ст. 14-1, 279-3 КУпАП, розділ III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам.

Проте, позивачкою вказаного порядку дотримано не було та не надано ані до Департаменту патрульної поліції, ані до суду першої інстанції жодних доказів щодо користування автомобілем Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 іншою особою під час вчинення спірного правопорушення, як передбачено ст. 279-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що позивачка, будучи власником транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, навіть в разі передачі його в користування третім особам, має бути зацікавлена та вжити належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого ТЗ Правил дорожнього руху та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім.

Таким чином колегія суддів відхиляє доводи апелянтки щодо нез`ясування судом, чи керувала транспортним засобом саме позивачка, та щодо безпідставного притягнення її до адміністративної відповідальності.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріалами справи підтверджується, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №00567888 від 22.07.2020 року, винесена інспектором Департаменту патрульної поліції Мороховським Д.М. на підставі інформаційних файлів за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Вчинення адміністративного правопорушення зафіксоване технічним засобом Каскад 030-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивачки про те, що фіксація порушення здійснена приладом, який не є сертифікованим, оскільки технічний засіб Каскад 030-1219 має сертифікат типу №UA.TR.001 5-19 Rev.1 відповідності комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» дійсний до 14.01.2029 року та експертний висновок, згідно якого комплекс фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» відповідає вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі «Комплекс фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД». Технічні вимоги за критеріями технічного захисту інформації».

Тому є неприйнятними і доводи апеляційної скарги щодо неналежної фіксації адміністративного правопорушення системою «Каскад».

Як вбачається з матеріалів справи, фотофіксацією транспортного засобу Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 та відомостями про зафіксоване технічним засобом Каскад, 030-1219, встановлено перевищення даним транспортним засобом обмежень швидкості руху транспортних засобів на 31 км/год. на ділянці автомагістралі М05 Київ-Одеса визначеною позначкою 35+352.

Також, колегія суддів відхиляє аргумент апелянтки про безпідставність застосування на даній ділянці автодороги М05 обмежень швидкісного режиму згідно вимог знаку 5.45, оскільки на підтвердження наявності відповідних дорожніх знаків на ділянці автошляху М-05 Київ-Одеса, 35 км. + 352 м представником Департаменту патрульної поліції було направлено запит про отримання інформації до Служби автомобільних доріг в Київській області.

Службою автомобільних доріг в Київській області було надано відповідь (від 03.09.2020 р. №06С/3140) на запит, в якому підтверджується наявність дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», на ділянці дороги автошляху М05 Київ-Одеса 35км + 352 м.

В останньому абзаці листа №06С/3140 від 03.09.2020 р. зазначається, що станом на 01.06.2020 року по 03.09.2020 року вищенаведені дорожні знаки встановлені у зазначених місцях відповідають діючим нормативним документам.

Тобто на ділянці автошляху М-05 Київ-Одеса, 35 км. + 352 м встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год».

Отже судом першої інстанції вірно встановлено факт фіксації в автоматичному режимі правопорушення, належність транспортного засобу позивачці, відсутність поданих позивачкою заяв про те, що транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або не подано заяв про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності іншою особою, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення та відповідність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимогам визначеним ст. 283 КУпАП.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність у постанові відомостей про сертифікацію технічного пристрою, відомостей про швидкість автомобілю під час фіксації правопорушення та відсутність відомостей про підставі установки на зазначеної ділянці автомагістралі знаку 5.45, яким обмежено швидкісний режим, так як відповідно до положень ст.283 КУпАП визначений перелік відомостей, які повинні бути зазначені у постанові, та відсутні вимоги про зазначення у постанові відомостей, про які зазначається в апеляційній скарзі.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив в якості преюдиціальних фактів посилання позивачки на рішення суду по скасуванню іншої постанови щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, так як у справі №753/5124/19 предметом розгляду була постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке було зафіксовано не в автоматичному режимі, та єдиною підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Шостим апеляційним адміністративним судом 24 вересня 2020 року визначено факт відсутності у постанові посилання, в якості доказів, на технічний засіб, яким здійснено фіксацію порушення швидкісного руху.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вина позивачки у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, є доведеною, а тому постанова про адміністративне правопорушення є правомірною і не підлягає скасуванню.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно з`ясував усі обставини справи, оскаржуване рішення прийняте судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов