Справа № 127/21692/20
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/373/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Щербатюк І.Б.

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №127/21692/20 за позовом ОСОБА_1 , який подано його представником - адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем, до Поліцейського 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області молодшого лейтенанта поліції Поліщук Анастасії Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Покоєвич А.О., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.09.2020 відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ЕАМ №3178703 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 23.09.2020 о 06 год. 21 хв. в м. Вінниці по вул. Данила Галицького, 56, керуючи транспортним засобом MAZDA 626 CAPELA д.н.з. НОМЕР_1 , керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що:

1) він не перебував за кермом транспортного засобу MAZDA 626 CAPELA д.н.з. НОМЕР_1 , та не здійснював керування транспортним засобом, як водій, а був лише пасажиром зазначеного транспортного засобу. Керування транспортним засобом в момент зупинки працівниками поліції здійснювала його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вона також неодноразово пояснювала та намагалися донести працівникам поліції;

2) інспектору поліції неодноразово заявлялось про категоричну незгоду із вчиненням інкримінованого позивачу правопорушення та про намір його оскарження. Однак, всупереч заявам ОСОБА_1 , замість складання передбаченого чинним законодавством протоколу, інспектором поліції було винесено постанову без зазначення жодного доказу вчинення ним інкримінованого правопорушення. Оскаржувана постанова не містить посилань на перелічені ст. 251 КУпАП докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП;

3) інспектор не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3178703, винесену 23.09.2020, за якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем, до Поліцейського 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області молодшого лейтенанта поліції Поліщук Анастасії Анатоліївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на думку представника відповідача, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, під час патрулювання 23.09.2020 екіпажем патрульної поліції у м. Вінниці по вул. Данила Галицького, 56, було зупинено автомобіль Mazda 626 Capela д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 у якого під час перевірки документів було виявлено, що водій був позбавлений права керування, у зв`язку з чим він порушив п. 2.1 а) ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.1 а) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідачем, водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Після чого, Інспектором було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 853690 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 510 грн., відповідно до санкції статті.

Представник відповідача зазначив, що інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зробив висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. З огляду на вказане представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, у відзиві просила даний позов розглядати у відсутність відповідача.

Згідно частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.09.2020 поліцейським роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП Поліщук Анастасією Анатолієвною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАМ №3178703, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 23.09.2020 о 06 год. 13 хв. в м. Вінниці по вул. Данила Галицького, 56, керував транспортним засобом марки Mazda 626 Capela д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим порушив п. 2.1. (а) ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В судовому засіданні позивач не заперечував, щодо того, що він позбавлений права керування, однак заперечував з приводу того, що він перебував за кермом автомобіля, оскільки автомобілем керувала його дружина, а він був лише пасажиром. Крім того, в той час коли до них підійшли працівник поліції він разом із дружиною перебували біля автомобіля, який був припаркований коло магазину, однак не зважаючи на це працівником поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

В той же час, в судовому засіданні, на підтвердження того, що позивач не перебував за кермом транспортного засобу марки Mazda 626 Capela д.н.з. НОМЕР_1 , за клопотанням представника позивача адвоката Покоєвича А.О., було викликано та допитано свідка ОСОБА_3 .

В свою чергу представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначала про те, що 23.09.2020 екіпажем патрульної поліції у м. Вінниці у м. Вінниці було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме було зупинено транспортний засіб Mazda 626 Capela з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у якого під час перевірки документів було виявлено, що водій був позбавлений права керування, у зв`язку з чим він порушив п. 2.1а) ПДР України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

- посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

За невиконання вимог пункту 2.1а) Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність згідно з частино четвертою статті 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до частини другої статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, з огляду на наведені встановлені судом обставини та законодавчі приписи, виходячи з того, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, суд вважає правомірним винесення поліцейським спірної постанови без складання відповідного протоколу, оскільки відповідач є уповноваженим працівником підрозділу Національної поліції, який має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції.

В ході розгляду даної адміністративної справи, а саме з наданих захисником ОСОБА_1 - адвокатом Покоєвичем А.О. пояснень та доказів, було встановлено, що у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала справа №127/21776/20, за результатами розгляду якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі десять тисяч двісті гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Під час розгляду даної справи було встановлено факт керування водієм ОСОБА_1 23.09.2020 о 05:55 год. транспортним засобом марки «Mazda Capella», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Д. Галицького, 50 в м. Вінниця.

Однак, постановою Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Покоєвача Артема Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 було задоволено. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2020 року скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вищевказана постанова Вінницького апеляційного суду мотивована тим, що будь-які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

Відповідно до частини четвертої та шостої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як зазначено вище, постановою Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/21776/20, яка набула законної сили, встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, вказана постанова суду не містить категоричних висновків, щодо того хто саме 23.09.2020 о 05:55 год. керував транспортним марки «Mazda Capella», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Д. Галицького, 50 в м. Вінниця.

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, яким чином надавав оцінку та досліджував докази відповідач, та на підставі яких даних дійшов до висновку про вчинення позивачем правопорушень та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, відповідач був зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В статті 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим.

Відповідно до п. 2.13 Інструкції «З організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», до протоколу, складеного з використанням показань технічних приладів, долучаються фото-, відео або інші матеріали, на яких зафіксовані показання цих приладів. Також згідно з ст.14-1 КУпАП законною є тільки фіксування порушення приладами автоматичної фото-, кіно- або відео зйомки.

Згідно з положеннями статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Відповідно до пункту 3.3. Розділу ІІІ вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Як вбачається з матеріалів справи, до відзиву на позов представником відповідача було додано диск з відеозаписом. При дослідженні наданого представником відповідача відеозапису було встановлено, що відеозапис відображає обставини, які стосуються вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не має жодного відношення до даної справи.

Крім того, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення відеофіксації правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав прийнятого рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Позивач в судовому засіданні зазначав, що на час пред`явлення вимоги поліцейськими пред`явити документи на право керування, на автомобіль його автомобіль був припаркований біля магазину куди він разом із дружиною зайшов придбати кави. Вийшовши з магазину біля автомобіля вони побачили працівників поліції, які попросили пртедявити документи. На його пояснення вони не зважали, а відразу запропонували проїхати у соціотерапію. Автомобілем він ним не керував, а слідував як пасажир, оскільки він позбавлений права керування, тому за кермо не сідає, а за кермом була його дружина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яку приведено до присяги, та яка попереджена про кримінальну відповідальність, показала, що саме вона 23.09.2020 о 05 год. 45 хв. вона керувала автомобілем «Mazda Capella», д.н.з. НОМЕР_1 та підвозила свого чоловіка на роботу. По дорозі вони зупинилися біля нічного магазину та вийшли придбати кави. Купивши каву та вийшовши разом з магазину біля автомобіля вони побачили працівників поліції, які запитали хто водій транспортного засобу. На запитання працівників поліції вона повідомила, що саме вона є водієм транспортного засобу та пред`явила їм посвідчення водія. Не зважаючи на це працівники поліції звинуватили чоловіка, що він перебував за кермом та запропонували йому проїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на що він погодився, а вона залишилася біля авто. Зазначила, що автомобіль належить їй, який вона придбала за дорученням та саме вона в той день перебувала за кермом автомобіля. Крім того, пояснила, що вона з понеділка по суботу підвозить свого чоловіка ОСОБА_1 на роботу (ДП 45 Експерементальний механічний завод), де він працює охоронцем, після чого вона повертається додому щоб відвезти дитину в дитячий садочок. Пояснила, що вона працює лаборантом у лабораторії «Сінево», режим роботи з 09:00 год. до 18:00 год., під час якого вона на власному автомобілі виїжджає до клієнтів для забору аналізів. Зазначила, що саме вона керує автомобілем «Mazda Capella», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки її чоловік позбавлений права керування.

Оцінивши, показання свідка ОСОБА_2 , суд вважає їх логічними та послідовними, сумніву у їх правдивості та достовірності у суду не має. Крім того, такі показання співпадають з поясненнями позивача, та не суперечать іншим матеріалам справи.

Отже, показання свідка підтверджують пояснення позивача, та спростовують доводи відповідача, а саме, повністю підтверджують відсутність доказів, які б свідчили про факт керування позивачем транспортним засобом в зазначений у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення час та місці.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за частиною четвертою статті 126 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 126, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 143, 242-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАМ №3178703 від 23 вересня 2020 року, винесену поліцейським 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Поліщук Анастасією Анатоліївною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 510 гривень скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять грн. сорок коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Поліцейський 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області молодший лейтенант поліції Поліщук Анастасія Анатоліївна, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Суддя: