Справа № 640/19623/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Шурка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13 вересня 2019 року №307/05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовано тим, що позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за результатами дисциплінарного провадження, яке було проведено з порушеннями вимог законодавства та без достатніх обґрунтованих підстав для застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення.

На думку позивача, під час проведення дисциплінарного провадження у дисциплінарної комісії фактично закінчились повноваження, а голова дисциплінарної комісії ОСОБА_2 , мав конфлікт інтересів, як голова дисциплінарної комісії, який приймав рішення відносно дисциплінарного стягнення позивача та суб`єкта призначення який виніс наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а таким чином дисциплінарне провадження є протиправним, як і рішення про звільнення позивача, прийняте за його результатами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у оскаржуваному рішенні взагалі не відображені обставини, якими позивач грунтував свої вимоги.

На думку позивача, судом першої інстанції не було розглянуто доводи позивача щодо неповноважного складу дисциплінарної комісії, та початку утворення такої комісії.

Вказане є підставою для визнання нелегітимними результатів розгляду дисциплінарної справи №37/2019 та незаконного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Також апелянт звертає увагу на розгляд дисциплінарної справи, яка сформована неналежним чином, що також свідчить про безпідставність його притягнення до відповідальності.

Окрім того, позивач у апеляційній скарзі також не погоджується з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2019 про залучення третьої особи до участі у справі, так як така ухвала не містить жодних заперечень стосовно того, яким чином ухвалене рішення може вплинути на права та обов`язки Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Крім того, до вказаного суб`єкта владних повноважень не належать обов`язки щодо призначення та звільнення його працівників.

На думку позивача, така ухвала є безпідставною, з огляду на вирішення справи №826/19766/16, в якій Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не залучався у якості третьої особи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що дисциплінарна комісія розглянула дисциплінарну справу №37/2019, яку було сформовано належним чином, у повноважному складі.

Як зазначає відповідач, оскільки Наказом від 09.08.2019 №285/05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а у подальшому Наказом від 12.09.2019 №303/05 також було накладено дисциплінарне стягнення за нове порушення, відтак були наявні підстави для дисциплінарної відповідальності позивача шляхом звільнення з займаної посади.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 15 вересня 2016 року працював на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

31 травня 2019 року до відповідача надійшло клопотання заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чепурного В.М. №2/39/6872 про відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1 .

Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05.06.2019 №702/8 «Про дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 » на підставі протоколу засідання дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у місті Києві стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б», «В» від 07.06.2019 №25, стосовно позивача відкрито дисциплінарне провадження.

Так, начальником Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сувалом М. С. проведено перевірку законності матеріалів виконавчих проваджень №58279226, №58278645, №58495226, №58466273, №58495205, №58279599 від 28.05.2019, щодо наявності порушень вимог законодавства, на підставі скарг Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради №09/033-423 від 03.05.2019 (ВП №58278645); №09/033-424 від 03.05.2019 (ВП № 58495205); №09/033-430 від 07.05.2019 (ВП №58279599); №09/033-431 від 07.05.2019 (ВП №5879226); №09/033-458 від 13.05.2019 року (ВП №58495226); №09/033-457 від 13.05.2019 (ВП №58466273) в яких скаржник зазначає про протиправність винесення головним державним виконавцем ОСОБА_1. повідомлень про повернення постанов Київської міської державної адміністрації без прийняття до виконання.

Крім того, 07 червня 2019 року до Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшло клопотання заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чепурного В.М. №2/39/7244 стосовно відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до відповідальності позивача з огляду на виявлені порушення Закону України «Про виконавче провадження», пункту 11 розділу VII, пункту 4, пункту 8 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, абзацу другого частини першої статті 182 Сімейного кодексу України у виконавчих провадженнях №51347375 від 04.06.2019 року, №58280520 від 04.06.2019, №58312567 від 04.06.2019, що виявлено під час перевірки діяльності державного виконавця.

При цьому, 22 липня 2019 року виконуючим обов`язків начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2. на підставі протоколу засідання дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у місті Києві стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б», «В» (надалі - Дисциплінарна комісія), від 23.07.2019 № 27 прийнято наказ №882/8 «Про дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 », яким відкрито дисциплінарне провадження стосовно позивача, призначено службове розслідування у період із 24.07.2019 по 23.08.2019.

За результатами проведення вказаного дисциплінарного провадження та проведеного службового розслідування Дисциплінарною комісією встановлено, що під час виконання своїх службових обов`язків позивачем допущено порушення вимог чинного законодавства, здійснення виконавчих проваджень: №51347375, №58280520 №58312567 визнанні такими, що вчинені з порушенням вимог статей 11, 13, 18, 48, 68, 69, 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 11 розділу VII, пункту 4, пункту 8 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, абзацу другого частини першої статті 182 Сімейного кодексу України.

Як наслідок, Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 09.08.2019 №285/05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень відповідно до пункту 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», пункту 2 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу».

Крім того, Наказом від 12.09.2019 №303/05 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та відповідно до частини першої, пункту 5 частини другої статті 65, пункту 2 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

У той же час, 06 червня 2019 року наказом № 760/04 позивачу надано щорічну основну відпустку тривалістю 30 календарних днів у період з 10.06.2019 по 11.07.2019.

05 липня 2019 року Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального юстиції у місті Києві в порядку абзацу 3 пункту 4, абзацу 4 пункту 6 положення про вказане Управління, з метою недопущення іменованого доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень АСВП видано Доручення щодо здійснення контролю районними відділами державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві за працівниками, яким надано доступ до роботи з Автоматизованою системою виконавчих проваджень, та здійснення перевірки використання АСВП працівниками у період їхньої відсутності та тимчасової непрацездатності. Про факти використання АСВП у період відпусток та тимчасової непрацездатності працівника, повідомляти Управління.

Того ж дня, 05 липня 2019 року Начальником Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Київ Сувалом М.С., на виконання доручення від 05.07.2019 було видане Доручення №110, яким зобов`язано заступників начальника відділу Макаревич Я. А. та Ковальчук Я.І. здійснити перевірку використання АСВП працівниками у період їхньої відсутності та тимчасової непрацездатності, в подальшому таку перевірку проводити щомісячно у строк до 02 числа.

На виконання вищевказаного доручення було здійснено перевірку за результатами якої встановлено, що згідно сформованих АСВП відомостей дій користувача ОСОБА_1 , останнім здійснювались дії в АСВП: 15.06.2019, 22.06.2019, 23.06.2019, 01.07.2019, 02.07.2019, 04.07.2019.

З огляду на вказане, 11.07.2019 до відділу з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на виконання надійшла службова записка заступника начальника Головного територіального управління юстиції з державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чепурного В.М. від 10.07.2019 року №688/2-11, в якій повідомляється про виявлені факти порушень вимог чинного законодавства при виконанні доручення від 05.07.2019 щодо використання позивачем АСВП у період тимчасової непрацездатності, у зв`язку з чим, відділу з питань запобігання і виявлення корупції запропоновано вжити відповідних заходів реагування в межах чинного законодавства.

З метою підтвердження чи спростування факту використання АСВП під час перебування у відпустці державним виконавцем ОСОБА_1., в межах компетенції було здійснено перевірку даних АСВП за результатами якої встановлено було наступне.

Так, 15 червня 2019 року ОСОБА_1 здійснювався пошук ВП №59230478, яке знаходиться на виконанні у державного виконавця Штойки Л.Р. в Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ, по якому ОСОБА_1 являється стороною провадження - стягувачем.

22 червня 2019 року здійснювався пошук ВП № 58281750, яке на той час знаходилось в його провадженні. Цього ж дня державним службовцем ОСОБА_1 було додано статистичний звіт: Відомості з Автоматизованої системи виконавчого провадження для визначення винагороди державним виконавцям.

02 липня 2019 року ОСОБА_1 здійснено в АСВП формування здавального опису.

04 липня 2019 року ОСОБА_1 повторно здійснював пошук ВП №58281750. Цього ж дня позивач здійснювався пошук ВП №59148413, яке знаходиться на виконанні в Святошинському районному відділі державної виконавчої м. Київ у державного виконавця Башинського Р.В., сторонами в даному провадженні є Управління патрульної поліції та фізична особа (категорія стягнення - стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху).

Згідно сформованих АСВП відомостей, позивач у період перебування ним у відпустці користувався АСВП, як посадова особа та здійснив загалом 361 дію, зокрема пошук різних виконавчих документів та проваджень, які в тому числі, не належали до сфери його службових повноважень.

24 липня 2019 року відповідно до доповідної записки начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенка О. М. від 23.07.2019 № 2/39/941 відповідачем прийнято наказ №906/8 «Про дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 », пунктом 2 якого наказано дисциплінарній комісії Головного територіального управління юстиції у м. Києві провести службове розслідування щодо ОСОБА_1 у період із 29.07.2019 по 28.08.2019 рік та скласти висновок за результатами службового розслідування.

При цьому, позивачем було надано письмові пояснення, в яких останній доводить до відома, що у нього був доступ до АСВП під правами як державного виконавця, так і під правами відповідальної особи органу (діловода). Положення по АСВП не забороняє входити до АСВП під правами відповідальної особи на період відсутності.

За результатами здійснення дисциплінарного провадження та проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією ГТУЮ встановлено, що під час відпустки ОСОБА_1 допущенні порушення вимог пункту 2 частини першої статті 4, частини першої статті 8, частини першої статті 9 Закону України «Про державну службу» та абзацу 4 пункту 16 розділу III Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 05.08.2016 року №2432/5, а саме: вчинено дії за межами повноважень, що є дисциплінарним проступком, передбаченим пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» - перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Як наслідок, 13 вересня 2019 року з урахуванням характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, обставин, за яких він був вчинений, попередньої поведінки державного службовця, ставлення до виконання посадових обов`язків, на підставі подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1 , та керуючись статтями 64-67, 77 Закону України «Про державну службу», наказом №307/05 позивача звільнено з посади за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення та використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, відповідно до пункту 7 частини другої статті 65, пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13 вересня 2019 року №307/05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » та відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині його скасування.

Окрім того, судом першої інстанції було відзначено, що позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві та стягнення з Головного територіального управління юстиції у місті Києві на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними від передньої вимоги.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

У відповідності до статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У той же час, правові засади організації та діяльності державних службовців, якими є зокрема державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби, врегульовано Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).

Основні обов`язки державного службовця закріплені у статті 8 Закону № 889-VIII, відповідно до якої державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб, він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Статтею 62 Закон №889-VIII закріплено, що державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця.

У силу вимог частини першої статті 64 Закону № 889-VIII, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни, державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 65 зазначеного Закону, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

При цьому, дисциплінарними проступками згідно пункту 7 частини другої цієї статті є: перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 889-VIII, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з частиною другою статті 67 Закону України «Про державну службу» обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень;

3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород;

4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Пунктом 5 частини четвертої статті 67 зазначеного Закону встановлено, що обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини п`ятої статті 66 Закону № 889-VIII, звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

З аналізу норм чинного законодавства, яке регулює особливості проходження державної служби та особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців вбачається, що державний службовець повинен сумлінно виконувати службові обов`язки та у разі вчинення дисциплінарного проступку може бути звільнений за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 69 Закону № 889-VIII встановлено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

У силу вимог частини третьої вказаної статті дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об`єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом.

Кількість представників громадських об`єднань у складі дисциплінарної комісії може становити не більше двох осіб.

Членам дисциплінарної комісії забороняється передавати і розголошувати інформацію, отриману під час здійснення дисциплінарного провадження.

У разі якщо один із членів дисциплінарної комісії прямо підпорядкований особі, стосовно якої відкрито або здійснюється дисциплінарне провадження, такий член дисциплінарної комісії не повинен брати участі у прийнятті рішення.

Строк повноважень членів дисциплінарної комісії становить три роки.

Згідно положень частин 7-11 статті 69 Закону № 889-VIII члени дисциплінарної комісії на першому засіданні обирають голову та секретаря дисциплінарної комісії. Засідання дисциплінарної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин її членів. Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

При цьому, частиною першою статті 71 Закону № 889-VIII обумовлено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Таким чином, з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Частинами першою - третьою статті 73 Закону № 889-VIII передбачено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Частиною першою статті 74 Закону № 889-VIII закріплено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Статтею 75 зазначеного Закону встановлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

У силу вимог частин першої та другої статті 77 Закону №889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

У той же час, частиною третьої вказаної статті визначено, що якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

Зі змісту положень Закону №889-VIII вбачається, що законодавцем чітко визначені як підстави, так і порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців.

Як свідчать матеріали справи, Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві в порядку та строки передбачені Законом України «Про державну службу» проведено дисциплінарне провадження відносно позивача, за результатами якого виявлено порушення позивачем вимог пункту 7 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, а саме перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Вказані висновки були здійснені у зв`язку із наявністю фактів користування позивачем Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) у період щорічної основної відпустки позивача, при цьому встановлені факти внесення документів до системи (додано статистичний звіт: Відомості з Автоматизованої системи виконавчого провадження для визначення винагороди державним виконавцям, здійснено в АСВП формування здавального опису) та здійснено пошук та перегляд виконавчих проваджень, які знаходяться на виконання у інших державних виконавців.

Так, згідно пункту 2 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 05.08.2016 року №2432/5 (далі - Положення №2432/5), автоматизована система виконавчого провадження - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Пунктом 3 Розділу І Положення №2432/5 встановлено, що реєстраторами системи є: відповідальні особи органу державної виконавчої служби, державні виконавці органів ДВС, приватні виконавці, помічники приватних виконавців, відповідальні особи приватних виконавців, керівники органів ДВС та їх заступники.

У відповідності до пункту 16 розділу III Положення №2432/5, на період своєї відсутності виконавець не має права користуватися АСВП.

Таким чином, вказаними нормами встановлено імперативну норму щодо заборони користуватись виконавцями АСВП на період своєї відсутності, зокрема перебування у відпустці.

Посилання позивача на те, що у період своєї відсутності, він користувався цією системою, як діловод, судом першої інстанції вірно було відхилено, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 Розділу І Положення №2432/5 доступ реєстраторів та користувачів (крім сторін виконавчого провадження) здійснюється з використанням ідентифікаторів доступу, що надаються адміністратором Системи на підставі відповідних договорів, а також з використанням кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно- програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання, що є сумісними з програмним забезпеченням Системи.

Наведена норма свідчить про обмежений та контрольований доступ до інформації яка міститься в АСВП, що має забезпечити певний рівень конфіденційності даних та захист від несанкціонованого доступу.

Така ж позиція узгоджується з положеннями статті 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-ХІІ згідно з якими конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

При цьому, відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Даною нормою законодавець чітко визначив сферу використання державним виконавцем своїх службових можливостей - під час виконання рішень, тобто виконуючи свої службові повноваження.

З огляду на вказане, позивач не мав права користуватись АСВП під час перебування у відпустці, ані як державний виконавець, ані як діловод. Більше того, позивач не мав права вносити до виконавчих проваджень документи у період своєї відсутності.

Також, факт користування позивачем АСВП для перегляду виконавчих проваджень, в яких останній є стягувачем, а також виконавчих проваджень відкритих іншими державними виконавцями, свідчить про використання позивачем повноважень в особистих (приватних) інтересах або в інтересах інших осіб.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушення позивачем пункту 7 частини другої статті 65 Закону №889-VIII.

Твердження апелянта щодо відсутності повноважень у дисциплінарної комісії, з огляду на закінчення трирічного строку, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 02.06.2016 року №342/6 «Про утворення дисциплінарної комісії», утворено дисциплінарну комісію, персональний склад якої затверджено наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 02.06.2016 № 343/6 «Про затвердження персонального складу дисциплінарної комісії».

У подальшому, відповідачем затверджено новий склад дисциплінарної комісії наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14.03.2017 №188/6 «Про затвердження персонального складу дисциплінарної комісії».

Таким чином, у відповідності до вимог частини третьої статті 89 Закон №889-VIII строк повноважень зазначеної дисциплінарної комісії спливав лише 14.03.2020.

Посилання апелянта на те, що вказаним наказом лише здійснено заміну члена комісії ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , а Закон №889-VIII наділяє лише трирічним терміном повноважень з дня призначення до складу дисциплінарної комісії колегія суддів оцінює критично так як на момент здійснення дисциплінарного провадження члени такої комісії мали повноваження на здійснення своїх обо`язків.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» №117-IX від 19.09.2019 частину третю статті 69 Закону №889-VIII було викладено в такій редакції: «Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів».

Тобто, законодавцем взагалі було виключено обов`язковість закріплення на законодавчому рівні строку повноважень членів дисциплінарної комісії.

При цьому, предметом розгляду у даній справі не є накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а лише Наказ від 13 вересня 2019 року №307/05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », яким було позивача звільнено з посади.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача про наявність конфлікту інтересів у ОСОБА_2 , як голови дисциплінарної комісії, який приймав рішення відносно дисциплінарного стягнення позивача та суб`єкта призначення який виніс наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки ОСОБА_2 самоусунувся від здійснення повноважень голови Дисциплінарної комісії, натомість головуючим у засіданні було обрано Лапанашвілі Руслана Петровича .

При цьому, оскаржуваний наказ про звільнення позивача був підписаний начальником Головного територіального управління юстиції у м. Києві Куценко С.І., що свідчить про відсутність конфлікту інтересів під час прийняття рішення про дисциплінарне стягнення позивача.

У свою чергу, позивач не надав суду жодного переконливого доказу на підтвердження не перевищення ним службових повноважень, та не використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13 вересня 2019 року №307/05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » та відсутність підстав для його скасування.

Як наслідок, підстави для задоволення позовних вимог в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу також відсутні.

Таким чином, висновок суду попередної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.

Доводи апелянта про помилковість ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2019, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаною ухвалою залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03148, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок 9).

У силу вимог частини другої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Відповідно до вимог частини п`ятої вказаної статті про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Згідно частини третьої статті 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Враховуючи, що позивач до 13.09.2019 обіймав посаду головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а вказаний суб`єкт владних повноважень є територіальним відділом державної виконавчої служби у місті Києві, та у подальшому, у разі поновлення позивача на вказаній посаді, таке рішення може в подальшому вплинути на права та обов`язки Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

О.І. Шурко