Справа № 200/219/21-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

21 січня 2021 р. Справа №200/219/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про забезпечення позову, подану в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - товариство з обмеженою відповідальністю «Східно-Український Альянс», товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Іліташ», приватне акціонерне товариство «Бетон Нова», про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

06 січня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі позивач, ТОВ «ФК «Форінт») до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач, Відділ ПВР), треті особи, які не заявляють самостійних щодо предмета спору, на стороні відповідача, - товариство з обмеженою відповідальністю «Східно-Український Альянс» (далі третя особа 1, ТОВ «Східно-Український Альянс»), товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Іліташ» (далі третя особа 2, ТОВ «ВО «Іліташ»), приватне акціонерне товариство «Бетон Нова» (далі третя особа 2, ПрАТ «Бетон Нова»), надісланий на адресу суду 29 грудня 2020 року, в якому позивач просив:

- визнати бездіяльність Відділу ПВР щодо неперерахування коштів з примусової реалізації предмету іпотеки в сумі 970 750,92 грн іпотекодержателю ТОВ «ФК «Форінт» в рахунок вимог, які були забезпечені іпотекою нерухомого майна бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що було реалізоване в рамках виконавчого провадження № 51832516, неправомірною та такою, що порушує права та інтереси ТОВ «ФК «Форінт».

- зобов`язати Відділ ПВР перерахувати на поточний рахунок ТОВ «ФК «Форінт», який є іпотекодержателем нерухомого майна боржника, в рахунок погашення суми вимог, забезпечених іпотекою реалізованого предмету іпотеки, кошти в розмірі 970 750,92 грн.

У зв`язку з тим, що 07-10 січня 2021 року були святковими і неробочими днями, а також внаслідок тимчасової непрацездатності головуючого судді 11-20 січня 2021 року, питання про наявність підстав для прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі вирішено 21 січня 2021 року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

П. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається таке.

26 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», (в подальшому перейменовано на публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбудтранс» (далі ТОВ «Укрбудтранс») та ТОВ «ВО «Іліташ» укладена Генеральна кредитна угода № 012/05/0526.

В межах зазначеної угоди 03 грудня 2007 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ВО «Іліташ» уклали кредитний договір № 012/05/0544 (далі Кредитний договір № 1).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 1 банк на положеннях та умовах цього договору та Генеральної кредитної угоди № 012/05/0526 від 26 листопада 2007 року, відкрив позичальнику ТОВ «ВО «Іліташ» невідновлювальну кредитну лінію у сумі 7 000 000,00 грн, а останній зобов`язався своєчасно повернути отримані кошти та сплачувати належні платежі.

24 серпня 2008 року між банком та закритим акціонерним товариством «Бетон Нова», (в подальшому перейменованим в приватне акціонерне товариство «Бетон Нова», далі ПрАТ «Бетон Нова»), укладений кредитний договір «Відновлювальна кредитна лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» № 010/05/00756 (далі Кредитний договір № 2), за умовами якого кредитор прийняв на себе зобов`язання надати позичальнику ПрАТ «Бетон Нова» кредит в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 000 000,00 грн, а позичальник прийняв на себе зобов`язання отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені цим договором.

18 березня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Східно-Український Альянс» як іпотекодавцем укладений договір іпотеки № 12/01-03-3/2013, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бородіною О.В. за реєстровим № 965 (далі Договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: Донецька обл., Першотравневий р-н, с. Мелекіне, вул. Набережна, буд. 9.

Згідно з п. 2.1 Договору іпотеки іпотека забезпечує повне виконання наступних грошових зобов`язань:

- ПрАТ «Бетон Нова» за виконання зобов`язань позичальника перед кредитором, що випливають з умов кредитного договору № 010/05/00756 (нова редакція) від 24 грудня 2007 року;

- ТОВ «ВО «Іліташ», які виникають та/або виникнуть у майбутньому з Генеральної кредитної угоди № 012/05/0526 (нова редакція) від 26 листопада 2007 року та кредитного договору № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року.

Позичальники своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання кредитними договорами не виконували.

Як наслідок, рішенням господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі № 908/2520/15-г за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Східно-Український Альянс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ТОВ «ВО «Іліташ», ПрАТ «Бетон Нова», про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 3 931 393,79 грн позовні вимоги задоволені частково.

Вирішено в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3 284 297,02 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 12/01-03-3/0213, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бородіною О.В. за реєстровим номером № 965, який належить на праві власності ТОВ «Східно-Український Альянс», а саме: базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з ТОВ «Східно-Український Альянс» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 61 051,23 грн витрат на сплату судового збору.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На виконання вказаного рішення 19 листопада 2015 року Господарський суд Запорізької області видав відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21 червня 2016 року виправлена помилка, допущена в резолютивній частині рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2520/15-г від 26 жовтня 2015 року, а саме: доповнено другий абзац резолютивної частини рішення текстом наступного змісту: «На користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01000, ідентифікаційний код 14305909) в рахунок погашення заборгованості в розмірі… (далі по тексту)».

Також, виправлено помилку, допущену при оформленні наказу, а саме: доповнено другий абзац наказу текстом наступного змісту: «На користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01000, ідентифікаційний код 14305909) в рахунок погашення заборгованості в розмірі… (далі по тексту).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відрито виконавче провадження № 51832516 від 03 серпня 2016 року з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року № 908/2520/15-г на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3 284 297,02 грн на предмет іпотеки: базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 7257,1 кв. м., реєстраційний номер 9, за адресою: Донецька область, Першотравневий район, с. Мелекіне, вул. Набережна, буд. 9.

24 травня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Клієнт) та публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» (далі - Фактор) уклали договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги) (далі Договір факторингу).

На виконання умов Договору факторингу від 25 травня 2017 року ПАТ «Кристалбанк» передало (сплатило) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму фінансування, що було підтверджено меморіальним ордером № 38640 від 25 травня 2017 року, а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Кристалбанк» права вимоги, в тому числі за кредитними договорами № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в т. ч. вимоги, задоволені рішенням господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі № 908/2520/15.

25 травня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» уклали договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням Договору факторингу, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передало, а ПАТ «Кристалбанк» прийняло права вимоги за іпотечними договорами, зокрема, за іпотечним договором № 12/01-03-3/0213 від 18 березня 2013 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Східно-Український Альянс» в забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ «Бетон Нова» та ТОВ «ВО «Іліташ» за кредитними договорами № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року.

25 травня 2017 року ПАТ «Кристалбанк» (далі - Клієнт) та ТОВ «ФК «Форінт» (далі - Фактор) уклали договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги) № 1 (далі Договір факторингу № 1).

На виконання умов Договору факторингу № 1 від 25 травня 2017 року ТОВ «ФК «Форінт» передало (сплатило) ПАТ «Кристалбанк» суму фінансування, що було підтверджено платіжним дорученням № 2 від 25 травня 2017 року, а ПАТ «Кристалбанк» відступило ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги за кредитним договором № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та кредитним договором № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в т. ч. вимоги, задоволені рішенням Господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі № 908/2520/15-г.

25 травня 2017 року ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» уклали договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням Договору факторингу № 1, ПАТ «Кристалбанк» передало, а ТОВ «ФК «Форінт» прийняло права за іпотечними договорами, зокрема, за іпотечним договором № 12/01-03-3/0213 від 18 березня 2013 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Східно-Український Альянс» в забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ «Бетон Нова» та ТОВ «ВО «Іліташ» за кредитними договорами № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року.

02 серпня 2017 року Господарський суд Запорізької області постановив ухвалу у справі № 908/2520/15-г, якою частково задовольнив заяву ТОВ «ФК «Форінт» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Цією ухвалою у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 19 листопада 2015 у справі № 908/2520/15-г на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3 284 297,02 грн про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 12/01-03-3/0213: базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 7257,1 кв. м., реєстраційний номер 9, за адресою: Донецька область, Першотравневий район, с. Мелекіне, вул. Набережна, буд. 9, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» замінено на ТОВ «ФК «Форінт».

На підставі вказаної ухвали головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шмаков Р.С. прийняв постанову від 15 серпня 2017 року № 51832516 про заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт».

29 листопада 2019 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шмаков Р.С. прийняв постанову про опис та арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження № 51832516, відповідно до якої майно ТОВ «Східно-Український Альянс», а саме: база відпочинку «Сирена», було описано та арештовано.

19 листопада 2020 року нерухоме майно, а саме: база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належало ТОВ «Східно-Український Альянс», було реалізовано на публічних торгах на загальну суму 4 825 940,00 грн.

27 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до Відділу ПВР з заявою про перерахування суми реалізації предмету іпотеки в рахунок погашення вимог, забезпечених іпотекою реалізованого предмету іпотеки.

За наслідками розгляду заяви ТОВ «ФК «Форінт» Відділ ПВР надав відповідь листом від 11 грудня 2020 року № 9568//02.3-49/2/992.

Відділ ПВР відмовив ТОВ «ФК «Форінт» у перерахуванні суми реалізації предмету іпотеки, обґрунтовуючи це таким.

Державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Перерахування на банківський рахунок ТОВ «ФК «Форінт» суми, більшої ніж 3 284 297,02 грн, виходить за межі виконавчого документа, що перебуває на виконанні у Відділі ПВР. До того ж рішенням Господарського суду Запорізької області від 19 грудня 2015 року № 908/2520/15-г вирішувалося питання розподілу заборгованості, зокрема, судом було встановлено, що за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу, яка визнана судом обґрунтованою, а саме по заборгованості ПрАТ «Бетон Нова» - на суму 611 387,48 грн, по заборгованості ТОВ «ВО «Іліташ» - на суму 2 672 909,54 грн, всього на суму 3 284 297,02 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

ТОВ «ФК «Форінт» вважає відмову Відділу ПВР у перерахуванні коштів такою, що порушує його права та інтереси, а тому звернувся до суду з позовом.

Ч. 1 ст. 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, при виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

ТОВ «ФК «Форінт» є стягувачем у виконавчому провадженні № 51832516 з примусового виконання наказу № 908/2520/15-г, виданого Господарським судом Запорізької області 19 листопада 2015 року, та оскаржує дії (бездіяльність) державного виконавця, вчинені (допущені) у цьому виконавчому провадженні.

Наведене зумовлює висновок, що спір, за вирішенням якого ТОВ «ФК «Форінт» звернулася до суду, не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки в силу приписів ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» він віднесений до господарської юрисдикції.

Підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі визначені ст. 170 КАС України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного ухвалою від 21 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 200/219/21-а у зв`язку з тим, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Одночасно з поданням позовної заяви ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просило:

- забезпечити позов та заборонити Відділу ПВР в рамках виконавчого провадження № 51832516 перераховувати ТОВ «Східно-Український Альянс» кошти в сумі 970 750,92 грн до набуття чинності рішенням суду у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ч. 2 ст. 151 КАС України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Такі правові висновки щодо застосування ст. ст. 150, 151 КАС України викладені Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року по справі № 826/16888/18.

Суд відзначає, що інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Главою 10. «Забезпечення позову» розділу І. «Загальні положення» КАС України регламентований порядок забезпечення позову, який належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такий висновок ґрунтується на тому, що в силу приписів ч. 1 ст. 1 КАС України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

В свою чергу, адміністративне судочинство діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому КАС України (п. 5 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Спір, за вирішенням якого ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до суду, не належить розглядати його в порядку адміністративного судочинства.

Як наслідок, позов ТОВ «ФК «Форінт» не може бути забезпечено в порядку, передбаченому КАС України.

З огляду на те, що КАС України не передбачає такої підстави для повернення заяви про забезпечення позову або для залишення її без розгляду як неналежність справи до юрисдикції адміністративних судів, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Форінт» слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 150, 154, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

1. Відмовити у забезпеченні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - товариство з обмеженою відповідальністю «Східно-Український Альянс», товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Іліташ», приватне акціонерне товариство «Бетон Нова», про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

3. Повний текст ухвали складений 21 січня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко