Справа № 364/837/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 364/837/20 Головуючий у 1 інстанції - Макаренко Л.А.
Суддя - доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Володарського районного суду Київської області від 04.11.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського служби реагування патрульної поліції № 4 Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Дарчук Юлії Володимирівни, Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- скасувати постанову поліцейського служби реагування патрульної поліції № 4 Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП у Київській області від 25.08.2020 серії БАБ № 273602 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 04.11.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Національної поліції в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2020 поліцейським служби реагування патрульної поліції № 4 Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП у Київській області Дарчук Ю.В. винесена постанова серії БАБ № 273602, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425, 00 грн.

З вищевказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 25.08.2020 о 21:40 год. в смт. Володарка по вул. Будівельній керувала транспортним засобом ВАЗ 21063, днз НОМЕР_1 », на якому в темну пору доби не працював задній правий габарит та не було діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушила п. 31.6 «б» ПДР України (забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів) та п. 2.1. «ґ» ПДР України (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Враховуючи порушення позивачем при керуванні транспортним засобом відповідних правил дорожнього руху та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, поліцейським 25.08.2020 було винесено позивачу постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП з урахуванням ст. 36 КУпАП та накладено на неї штраф у розмірі 425 грн. - в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Позивач, вважаючи протиправною постанову серії БАБ № 273602 від 25.08.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, звернулась до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови в цілому, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувана постанова поліцейського служби реагування патрульної поліції № 4 Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП у Київській області від 25.08.2020 серії БАБ № 273602 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, згідно з п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) тощо.

Згідно пп. «б» п. 31.6 ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2, ч. 3 та 4 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказані норми законодавства, колегія суддів вважає правомірними дії інспектора, у зв`язку з розглядом останнім справи на місці.

Більше того, відповідна позиція ніяким чином не суперечить рішенню Конституційного суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, оскільки його висновки стосуються ч. 1 ст. 276 КУпАП, а щодо ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається та адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Статтею 251 КУпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на жоден із доказів, які передбачені ст. 251 КУпАП, в тому числі на технічний прилад та технічний засіб, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Більше того, відповідачем, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених, як ч. 1 ст. 121 КУпАП (за керування транспортним засобом, у якому у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горить лампа заднього правого габаритного ліхтаря), так і ч. 1 ст. 126 КУпАП (за керування транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування).

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відносно позивача постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення нею Правил дорожнього руху за керування транспортним засобом, у якому у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горить лампа заднього правого габаритного ліхтаря, яке пред`являлося їй перед винесенням постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення нею Правил дорожнього руху, а саме за відсутність у позивача полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не виносилася.

Отже, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху за керування транспортним засобом, у якому у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горить лампа заднього правого габаритного ліхтаря.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного та з в зв`язку з відсутністю постанови про застосування до позивача адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху за керування транспортним засобом, у якому у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горить лампа заднього правого габаритного ліхтаря, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги інспектора до позивача про пред`явлення полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є неправомірними та позивач у даному випадку не був зобов`язаний виконувати таку вимогу, у зв`язку із чим в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

04.06.2020 ОСОБА_1 звернулася до відповідного страховика з метою укладення нею договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на автомобіль та причіп, оплативши два страхових платежі, а саме: на суму 169, 00 грн. з призначенням платежу - ГО, АО 6111748, що підтверджено копією квитанції від 04.06.2020 № АО 6111748 (а.с. 119); та на суму 248, 00 грн. з призначенням платежу - ГО, АО 6111749, що підтверджено копією квитанції від 04.06.2020 № АО 6111749 (а.с. 121).

Відповідно позивачем було отримано два страхових поліси № АО/6111748 та № АО/6111749, що підтверджено копіями цих полісів (а.с. 118, 120 відповідно). Однак, в цих двох різних за своїми номерами полісах відомості щодо транспортного засобу та суми страхового платежу (169 грн.) є ідентичними, що, як не заперечується сторонами, виявилося 25.08.2020 під час перевірки у позивача документів після зупинки транспортного засобу позивача.

Згідно з пояснюючою запискою страховика клієнту ОСОБА_1 було оформлено та нею оплачено два страхових поліси, а саме: один на причіп - НОМЕР_2 , ціна - 169,00 грн.; інший - на автомобіль ВАЗ 21063 - АО6111749, ціна 248,00 грн. Але при нанесенні інформації на поліс через технічний збій було помилково роздрукований поліс на автомобіль, однак на бланк цього поліса нанесено помилково інформацію з поліса на причіп (а.с. 123).

Зважаючи на це, позивачу було видано новий поліс № АР/7975600 щодо автомобіля. Датою укладення договору значиться названа вище дата 04.06.2020 (а.с. 124). При цьому, згідно довідки про надходження страхових платежів до договору АР № 7975600 зазначено, що платіж зараховано з АО№6111749 (а.с. 125).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем було виконано вимоги законодавства щодо укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності як на автомобіль, так і на причіп, а також щодо наявності при собі та пред`явлення працівникові Національної поліції відповідних страхових полісів. При цьому, помилка, що мала місце у відомостях одного з цих полісів, виникла, як зазначено і визнано самим страховиком, через технічний збій.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії від 25.08.2020 серії БАБ № 273602 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а рішення Володарського районного суду Київської області від 04.11.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.