Справа № 182/2487/20(2-а/0182/39/2020)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2021 року м. Дніпросправа № 182/2487/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора взводу №3 роти №2 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Захарової Яни Петрівни на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 р. (суддя Рунчева О.В.) в адміністративній справі № 182/2487/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №3 роти №2 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Захарової Яни Петрівни, про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанову інспектора 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Захарової Я.П. серії ЕАК № 2466306 від 30.04.2020, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за частиною 1 статті 122 КУпАП; закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що на пристрої, яким вимірювалася швидкість руху його автомобілю, була відсутня пломба, тому згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 193 від 08.02.2016 такий засіб вимірювальної техніки вважається не повіреним. Зазначив, що на фотознімку із зображенням його транспортного засобу та у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено різний час, що ставить під сумнів обґрунтованість спірної постанови.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 р. позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку інспектором взводу №3 роти №2 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Захаровою Я.П. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник вказує, що порушення позивачем пункту 12.4 ПДР перевищення швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год було виявлено за допомогою лазерного вимірювача швидкості TmCamLTI 20/20 (серійний номер ТС 000659). Вказаний факт підтверджувався фото та відеозаписом, на котрих було зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу позивача. Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» ТС000659 має діюче свідоцтво про повірку та на ньому мається нанесений відбиток повірочного тавра, у зв`язку з цим показники швидкості руху автомобіля, отриманні за допомогою "TruCam LTI 20/20" ТС000659, є належним доказом. Зазначає, що у графі 6 постанови серії ЕАК № 2466306 від 30.04.2020 було здійснено описку, проте, відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 459/1801/17 та у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 описка у постанові, за доведеності факту вчинення такого правопорушення, не може бути підставою для скасування цього документу.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача. Зазначає, що відповідно до пункту 16 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 193 від 08.02.2016 для того, щоб ЗВТ ввважався неповіреним достатньо лише однієї з перерахованих умов - пошкодження відбитку повірочного тавра або пломби навіть при наявності свідоцтва про повірку. Не пошкоджене повірочне тавро на присторої TruCAM LTI 20/20 ТС 000659 позивачу не було показано на прохання позивача. Посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 24 грудня 2019 р. у справі № 459/1801/17 та від 28 листопада 2018 р. у справі № 537/1214/17 є некоректним, оскільки стосуються інших правопорушень, факт скоєння правопорушення у цих справах позивачами не заперечувався.

Сторони, повідомлені про день, місце і час розгляду справи в поряядку статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не прибули.

Від позивача надійщла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2020 інспектором 2 батальйону 2 роти ППП у м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області Захаровою Я. П. складено постанову серії ЕАК № 2466306, згідно якого позивача, як власника транспортного засобу ЗАЗ Ланос, д.н. НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 30.04.2020 о 14:20 год. у м. Кривий Ріг по проспекту Миру, 12 керував транспортним засобом зі швидкістю 74 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 24 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCAM LTI 20/20 TC000659, боді-камера АЕ-00231, чим порушив пункт 12.4 ПДР.

Не погодившись із вказаною постановою відповідача, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів, достатніх, у своїй сукупності, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розділом 12 Правил дорожнього руху (ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, врегульовано питання швидкості руху.

Пунктом 12.4 ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 12.6 ПДР іншим транспортним засобам поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю не більше 130 км/год на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину встановлена частиною 1 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності надано DVD-R з фото-, відеозаписом лазерного вимірювача швидкості TruCam та нагрудної відеокамери, яка використовується відповідачем на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Здійснюючи перевірку правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд повинен встановити, чи відповідають надані відповідачем докази критеріям належності, допустимості і достовірності.

Постанова ЕАК № 2466306 від 30.04.2020 містить посилання на технічні засоби фіксації - TrueCam LTI 20/20 ТС 000659 та боді камеру.

Фото та відеозаписи, здійснені за допомогою вказаних технічних пристороїв, містять фіксацію руху транспортного засобу - легкового автомобіля ЗАЗ Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1 , 30.04.2020 о 14 год. 21 хв. 07 сек. по пр. Миру зі швидкістю 74 км/год. При цьому висновки суду першої інстанції щодо неможливості встановити транспортний засіб, який перевищив швидкісний режим в межах населеного пункту, спростовуються відеозаписом події.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 р. № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 р. № 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 р. № 193.

Відповідачем суду першої інстанції надані копії: свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16817 від 02 грудня 2019 р. на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000659 (чинне до 02.12.2020), сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, експертний висновок (а.с.34-38). Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 відповідає вимогам технічної документації, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год. Правильність реалізації у приладі TruCam криптографічного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Колегія суддів вважає, що наведені вище докази підтверджують правомірність використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, фіксація яким швидкості руху транспортних засобів, у свою чергу, має розглядатись як належний, допустимий та достовірний доказ при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Доводи позивача щодо пошкодження на приладі TruCam LTI 20/20 повірочного тавра чи пломби колегія суддів не примає до уваги, оскільки відповідно до підпункту 14 пункту 3 розділу IV «Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 р. № 193, за результатами повірки такі ЗВТ пломбують лише у разі, якщо методика повірки містить вимоги щодо запобігання несанкціонованому втручанню, доступу до елементів або функції настроювання ЗВТ.

Доказів наявності чи пошкодження повірочного тавра чи пломби матеріали справи не містять. Водночас, у лівому нижньому кутку свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16817 від 02 грудня 2019 р. міститься відбиток повірочного тавра.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу інспектора взводу №3 роти №2 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Захарової Яни Петрівни - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 р. в адміністративній справі № 182/2487/20 - скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу №3 роти №2 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Захарової Яни Петрівни про скасування постанови - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 січня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий