Справа № 160/14593/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняГрунської Ю.О.,
представника позивача представника відповідачаВаховської Г.О., Забродіна С.І.,
06.11.2020 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Фермерського господарства «Дніпро» (далі ФГ «Дніпро», відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь державного бюджету податковий борг в сумі 589799, 05 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків.
В обґрунтування позовних вимог контролюючий орган зазначив про наявність у відповідача податкового боргу та пені у загальному розмірі 589799, 05 грн.
12.01.2021 до суду надійшов від ФГ «Дніпро» відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що проти заявлених позовних вимог контролюючого органу не заперечує, однак зауважує, що не має можливості сплатити означену суму податкового боргу в повному обсязі через скрутне матеріальне становище та обставини, які викликані об`єктивними факторами.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовну заяву повністю.
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає таке.
За даними контролюючого органу з інтегрованих карток відповідача в останнього обліковується податковий борг у загальному розмірі 589799, 05 грн., в тому числі: по податку на додану вартість в сумі 345344, 66 грн., по сплаті земельного податку з юридичних осіб в сумі 6608, 22 грн., по сплаті орендної плати за землю в сумі 67 923, 09 грн. та по сплаті єдиного податку з сільськогосподарських виробників в сумі 169 923, 08 грн.
Як слідує зі змісту позовної заяви та підтверджується доданими до позовної заяви доказами вищевказана сума податкового боргу виникла внаслідок несплати відповідачем узгоджених грошових зобов`язань, а саме:
1) по податку на додану вартість (далі ПДВ) заборгованість на загальну суму 345 344, 66 грн. виникла внаслідок:
-нарахування на підставі п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України пені в сумі 8 253,06 грн.;
3) по сплаті орендної плати з юридичних осіб у відповідача заборгованість на загальну суму 67 923, 09 грн. виникла внаслідок:
4) по сплаті єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, в яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75% заборгованість на загальну суму 169 923, 08 грн. виникла внаслідок:
Наявність зазначених сум податкового боргу підтверджується витягами зі зворотнього боку інтегрованих карток платника податків щодо несплати вищезазначених сум грошових та податкових зобов`язань відповідача з ПДВ, земельного податку з юридичних осіб, орендної плати за землю та єдиного податку із сільськогосподарських виробників, означені суми набули статусу податкового боргу та у добровільному порядку відповідачем не погашені.
Вищевказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення податкового боргу у примусовому порядку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) вказано, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із приписами п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Пунктами 54.1, 54.5 статті 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності до п. 56.11 ст. 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до положень п. 57.2 і п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Водночас, суд зауважує, що доказів оскарження означених податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядках відповідачем не надано.
Відповідно до п. 58.2. ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 58.3 ст. 58 ПК України).
Приписами п. 42.2 ст. 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Так, враховуючи відсутність доказів оскарження платником вказаних вище податкових повідомлень-рішень сума заборгованості відповідача за означеними податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженою і набула статусу податкового боргу платника податків.
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п.14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
У відповідності до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, пеня нараховується, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.
Згідно із приписами п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається, зокрема, при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Відповідно до п. 129.3 ст. 129 ПК України, нарахування пені закінчується:
- у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;
- у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків;
- у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);
- при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).
У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, починаючи з 91 календарного дня (з 271 календарного дня у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Відтак, враховуючи те, що сума податкових зобов`язань відповідачем не була сплачена своєчасно, таких доказів матеріали справи не містять, вона набула статусу податкового боргу.
Контролюючим органом було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу за №285491-55/33 від 29.05.2019 на суму 49 157, 60 грн., яку згідно наявної у матеріалах копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано відповідачем 04.06.2019.
Доказів оскарження вищезазначеної податкової вимоги чи погашення податкового боргу за визначеними грошовими зобов`язаннями відповідачем суду не надано.
Оскільки відповідачем сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги повністю не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникало, однак процедура стягнення такого боргу позивачем вважається дотриманою.
Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
У відповідності до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що відповідачем фактично не заперечено наявність податкового боргу та означена сума боргу на час розгляду справи відповідачем не погашена у добровільному порядку й доказів протилежного до суду не надано, суд доходить висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (ч. 2.ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України), однак під час розгляду справи такі витрати позивачем не були понесені.
Під час розгляду справи представником ФГ «Дніпро» подано до суду заяву про надання відстрочки виконання рішення суду, в якому відповідач просить суд надати йому відстрочку виконання рішення в цій справі на один рік, починаючи з дати набрання чинності цим рішенням до реалізації ФГ «Дніпро» урожаю 2021 року.
В обґрунтування означеної заяви представник ФГ «Дніпро» зазначив, що підприємство відповідача засноване 08.06.1993 та з цього часу займається вирощуванням сільськогосподарських культур, рослинництвом, розведенням тварин. На теперішній час в штаті ФГ «Дніпро» працюють 34 кваліфікованих працівника, яким вчасно виплачуються заробітна плата та всі необхідні грошові виплати, сплачується єдиний соціальний внесок за таких осіб, надаються всі, передбачені колективним договором пільги та забезпечення. При цьому, представник відповідача наголошує, що специфіка діяльності означеного господарства створює взаємозв`язок прибутку останнього з отриманням врожаю, що залежить від багатьох факторів (в т.ч. погодних та природних умов), кліматичних явищ, якості насіння та цін на врожай. Відповідно, й заборгованість за період з 30.06.2019р. зі сплати податку на додану вартість, земельного податку, орендної плати з юридичних осіб, єдиного податку зі С/Г виробників, що вказана у позовній заяві, на думку відповідача, виникла внаслідок об`єктивних причин, обумовлених нестачею обігових грошових коштів у ФГ «Дніпро». Відповідач зазначив, що означені обставини у ФГ «Дніпро» з виконання своїх грошових зобов`язань виникли тільки у 2019 році, у зв`язку з низьким врожаєм та низькою на нього ціною, до того ж часу ФГ «Дніпро» було сумлінним платником податків і не мало заборгованостей, однак у 2019 році ситуація різко погіршилася, й не дивлячись на високий врожай, ціна на нього була набагато нижчою ніж у 2018 році, а у 2020 році врожайність різко знизилася, порівняно з попередніми роками. Враховуючи викладене, відповідач зазначає, що ФГ «Дніпро» здійснює сільськогосподарську діяльність тривалий час, й наразі знаходиться в скрутному матеріальному становищі внаслідок об`єктивних чинників, а тому, як наслідок, має заборгованість по сплаті податків, яку погасити одразу і в повному обсязі не має фінансової можливості. Разом з тим, представник відповідача зауважує, що примусове виконання рішення суду у цій справі може призвести до припинення діяльності підприємства відповідача та стверджує, у 2020 році ФГ «Дніпро» посіяно озимої пшениці 350 га, урожай якої буде зібрано у 2021 році, що дасть змогу погасити заборгованість перед державою.
Представник позивача просив вирішити питання про надання відстрочення виконання рішення на розсуд суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 378 КАС України).
Згідно п. 2 ч. 6 ст. 246 КАС України, у разі необхідності у резолютивній частині рішення вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 січня 2021 року.

Суддя О.В. Царікова