Справа № 522/22387/20
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/549/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Науменка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Добровольського Олега Степановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №969690 від 06.12.2020 року та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14 грудня 2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Добровольського Олега Степановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №969690 від 06.12.2020 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позовна заява мотивована тим, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є противоправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 31 грудня 2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 11 січня 2021 року.

11 січня 2021 року сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки до суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 21 січня 2021 року.

14 січня 2021 року надійшла заява про розгляд справи за відсутністю позивача.

21 січня 2021 року від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування відзиву вказано, що правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 #TC000346 та підтверджується роздруківкою файлу _Q5000_1206_113130.jmf та відеозаписом з даного пристрою.

За результатами фіксації поліцейський ОСОБА_2 виявив, що автомобіль «Kia Sportage» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , рухався зі швидкістю 85 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 35 км/год

У судове засідання 21.01.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Згідно ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази сторін приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України "Про ратифікацію Конвенції" від 17.07.1997 року, Конвенція про захист прав людини та основних свобод та протокол до неї, є частиною національного законодавства України. Вимогами ст. 6 ЄКПЛ та ст. 2- 4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративне правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертизи та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, КАС Україні та в контексті Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними (ст. 21).

Судом встановлено, що 06.12.2020 року поліцейський ОСОБА_2 виявив що автомобіль «Kia Spotage» номерний знак НОМЕР_1 , під керування гр. ОСОБА_1 перевищив встановлене обмеження швидкості руху. Пізніше, за результатом розгляду адміністравиної справи, інспектор виніс постанову серії ДПО18 № 969690 по справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як відзначає відповідач, правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 #TC000346 та підтверджується роздруківкою файлу _Q5000_1206_113130.jmf та відеозаписом з даного пристрою.

На роздруківці файлу міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення позивачем, а саме:

- назва та модель приладу, яким здійснювалось вимірювання;

- прізвище та номер нагрудного жетона інспектора, який здійснював вимірювання;

- дата та час здійснення правопорушення;

- географічні координати місця вчинення правопорушення;

- швидкість руху автомобіля, щодо якого здійснюється вимірювання;

- дистанція до автомобіля;

- дозволена швидкість на даній ділянці дороги;

- фотофіксація автомобіля в потоці позначеного відміткою «+» вказуючою, який саме об`єкт вимірюється;

- фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Правопорушення було зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 #TC000346 використання якого не суперечить чинному законодавству.

У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що «поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку».

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положенням ч. 1 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів».

Позивачем у позовній заяві зазначено, що інспектором патрульної поліції були не розглянуті клопотання позивача, а саме:

1.Чому зйомка проводилась з приладом в руці, а не на тринозі?

2.Допитати у якості свідка дружину позивача ОСОБА_3 .

3.Надати докази, якими встановлено особу що скоїла правопорушення.

4.Надати опис технічних засобів якими може користуватися поліцейський для фіксування порушень правил дорожнього руху.

5.Обґрунтувати застосування ч.1 ст.. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Відповідно до законності використання лазерного вимірювача «ТruСАМ» LTI 20/20 необхідно зазначити наступне.

Лазерний вимірювач «ТruСАМ» LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується у відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року вих. № 16289/41/35/02-19.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки.

До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТгиСАМ». який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19146, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТгиСАМ LTI 20/20 № ТС000346 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що використання лазерного вимірювача «ТruСАМ» LTI 20/20 не суперечить чинному законодавству та може використовуватися при фіксації швидкості транспортних засобів.

В тексті позовної заяви вказується, що поліцейським було проігноровано вимогу позивача надати докази його правопорушення, відповідно і в оскаржуваній постанові не наведено доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення.

Однак, відповідно до приписів ч.1 ст. 77 КАС України, позивачем не надано доказів того, що позивач заявляв вимогу про ознайомлення з доказами вчинення правопорушення, а інспектор відмовив йому в реалізації цього права.

В тексті позовної заяви позивач зазначає, що йому було надано фото з монітора приладу ТruСАМ на якому було зафіксовано автомобіль «Кіа Sportage» з номерним знаком НОМЕР_1 .

В оскаржуваній постанові вказано пристрій, яким здійснювалось вимірювання, а саме ТruСАМ LTI 20/20 №ТС000346. Відповідно результати вимірювання саме цього приладу лягли в основу доказової бази при прийнятті рішення про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

Своєю чергою, оспорювана у справі постанова повинна відповідати визначеним у статті 283 КУпАП вимогам, які не містять положень про обов`язкове зазначення доказів, що підтверджують факт порушення та вину особи.

В тексті позовної заяви, позивач вказує, що йому не було пред`явлено жодного чіткого доказу того, що в момент вчинення правопорушення керував транспортним засобом саме позивач.

Дана теза спростовується відеозаписом розгляду справи з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських, на яких зафіксовано, що після зупинки автомобіля «Кіа Sportage» з номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом знаходився саме позивач гр. ОСОБА_1 .

В першому абзаці позовної заяви ОСОБА_1 підтвердив той факт, що 06.12.2020 року близько 11 години керуючи автомобілем «Кіа Sportage» з номерним знаком НОМЕР_1 » був запинений поліцейський ОСОБА_2 , за адресою: Одеська обл., Роздільнянський р-н., автодорога М-05 Київ - Одеса, 428-й км..

Позивачем в свою чергу доказів на спростування того, що він не керував даним транспортним засобом не надано, також жодним чином не пояснюється яким чином було складено саме відносно нього постанову, яку ним було одразу отримано та яким чином він перебував в даному автомобілі за кермом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які спростовували факт перевищення ним встановленої правилами дорожнього руху швидкості руху на ділянці автодороги М-05 Київ - Одеса, 428-й км.

В той же час, стороною відповідача надано відеоматеріали та покази технічних приладів, котрі підтверджують наявність в діяннях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати понесені сторонами залишаються за сторонами.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 229, 242, 244, 293, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний ОСОБА_1 до Поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Добровольського Олега Степановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №969690 від 06.12.2020 року та закриття справи про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Науменко

21.01.21