Справа № 640/620/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року

м. Київ

справа №640/620/17

адміністративне провадження №К/9901/36912/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів - Желєзного І.В., Чиркіна С.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріел» (далі - ТОВ «АН «Рестріел») на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Спаскіна О.А. (головуючий), суддів: Любчич Л.В., Сіренко О.І. у справі за позовом ТОВ «АН «Рестріел» до управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради (далі - управління праці та соцзахисту) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:

1.1 - зобов`язати відповідача надати мешканцям житлових будинків, що знаходяться на балансі позивача, які мають право на пільги, субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

2. Київський районний суд м. Харкова постановою від 16 лютого 2017 року позовні вимоги задовольнив.

Зобов`язав управління праці та соцзахисту надати мешканцям житлових будинків, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Новоолександрівська, 54А; вул. Новоолександрівська, 54А, корп.1; вул. Новоолександрівська, 54А, корп.2 ; вул. Новоолександрівська, 54А, корп.3 ; вул. Новоолександрівська, 54А, корп.4 ; вул. Новоолександрівська, 54А, корп.5; вул. Новоолександрівська, 54А, корп.6, які мають право на пільги, субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються ТОВ «АН «Рестріелт».

2.1 Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «АН «Рестріелт» надає мешканцям вищевказаних будинків саме житлово-комунальні послуги, за користування якими мешканці сплачують компенсацію витрат балансоутримувача і на вказані витрати розповсюджується пункт 2 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі - Положення), згідно якого право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг.

3. Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 10 квітня 2017 року, скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким відмовив у задоволенні позову.

3.1 Приймаючи постанову суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскаржувані дії відповідача не стосуються безпосередньо ТОВ «АН Рестріелт», а породжують права та обов`язки для третіх осіб, зокрема, для мешканців житлових будинків.

Спосіб захисту порушеного права, з яким звернувся позивач, не є належним та не відновить його порушених прав в межах заявлених підстав та предмету позову.

4. Судами попередніх інстанцій встановлено що:

4.1 На балансі ТОВ «АН «Рестріелт» знаходяться наступні житлові багатоквартирні будинки, що розташовані у Київському районі міста Харкові: вул. Новоолександрівська, 54А, вул. Новоолександрівська, 54А, корп. 1, вул. Новоолександрівська, 54А, корп. 2, вул. Новоолександрівська, 54А, корп. 3, вул. Новоолександрівська, 54А, корп. 4, вул. Новоолександрівська, 54А, корп. 5, вул. Новоолександрівська, 54А, корп. 6.

4.2 З метою отримання роз`яснення щодо підстав не надання субсидії мешканцям будинків позивач звернувся з відповідним запитом до відповідача.

4.3 Відповідач листом від 24 листопада 2016 року за вих. №8565-05 повідомив, що нарахування субсидії не здійснюється, оскільки позивач не є підприємством - надавачем житлово-комунальних послуг, а відповідач «здійснює розрахунки тільки з постачальниками послуг за надані населенню житлово - комунальні послуги. У місті Харкові такими постачальниками послуг визначені наступні організації: КП «Харківводоканал», КП «ХТМ», АТ «Харківгаззбут», АТ «Харківобленерго», АТ «Харківекоресурс».

Також вказаним листом було повідомлено позивача щодо неможливості призначення субсидії на оплату житлово - комунальних послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання мешканцям житлового комплексу по вул. Новоолександрівській, 54А, так як будинки обладнані даховою котельнею, а відповідно необхідним є надання документального підтвердження того, що позивач є постачальником (виконавцем/виробником) послуг з теплопостачання та постачання гарячої води, а також затверджені у відповідності до законодавства ціни/тарифи на ці послуги, ліцензії на провадження господарської діяльності з теплопостачання та постачання гарячої води.

4.4 Уважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5.1 На обґрунтування касаційної скарги зазначив зокрема, що ТОВ «АН «Рестріелт» надає мешканцям вищевказаних будинків житлово-комунальні послуги, за користування якими мешканці сплачують компенсацію витрат балансоутримувача. На вказані витрати розповсюджується пункт 2 Положення, згідно якого право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), у частині оплати ними: користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком; комунальних послуг.

6. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу. Уважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

7. Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

8. Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Відповідно до статті 21 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово - комунальні послуги» (далі - Закон №1875-IV, який був чинний на час виникнення спірних відносин) виконавець, серед іншого, має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.

10. Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі - Положення).

11. Відповідно до пункту 2 Положення право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

12. Пунктом 3 Положення встановлено, що призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурним підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.

13. Згідно пункту 15 вказаного Положення громадянам, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного і громадського житлового фонду, в тому числі, у гуртожитках та будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг надається шляхом перерахування коштів на рахунок власників житла (уповноважених ними органів) та підприємств, що надають комунальні послуги.

Сума субсидії, яку структурними підрозділами з питань соціального захисту населення було переказано на рахунки виконавців/виробників житлово-комунальних послуг для оплати їх вартості в розмірі соціальних нормативів і яка не використана домогосподарством внаслідок економії споживання послуг, зараховується виконавцем/виробником як оплата послуг, у тому числі обов`язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди.

14. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг на умовах та в порядку визначеному Положенням, а для виконавців таких послуг - отримання нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг.

15. Як встановлено судами попередніх інстанцій, з метою отримання роз`яснення щодо підстав не надання субсидії мешканцям будинків позивач звернувся з відповідним запитом до відповідача, а отримавши від останнього відмову-звернувся до суду з цим позовом.

16. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення владних управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

17. Разом із тим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

18. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

19. За змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

20. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

21. При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

22. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

23. Суд апеляційної інстанції встановив, що у цьому випадку позивач не навів обґрунтованих мотивів, яким чином дії та рішення відповідача, порушують його права тобто породжують, змінюють або припиняють їх права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

24. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що оскаржувані дії відповідача не стосуються безпосередньо ТОВ «АН Рестрієлт», а породжують права та обов`язки для третіх осіб, для мешканців житлових будинків.

25. Отже, за наведених вище обставин, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

26. За змістом частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

27. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні апеляційним судом рішення, а тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріел» залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: І.В. Желєзний

С.М. Чиркін