Справа № 826/10104/16
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року Справа № 826/10104/16

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представника відповідача Пущюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Клімат Простор»

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Клімат Простор» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.06.2016 № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що операції позивача з контрагентом ТОВ «Аніта-Буд» підтверджуються всіма необхідними первинними документами та є товарними.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні в повному обсязі, наполягаючи на тому, що операції між позивачем і вказаним контрагентом не є реальними та спрямовані на безпідставне і неправомірне отримання податкової вигоди, а також стверджуючи, про наявність кримінального провадження, у рамках якого встановлено факт відкриття ТОВ «Аніта-Буд» рахунків у банківських установах, які використовуються в механізмі конвертації грошових коштів, та зазначаючи про наявність суперечностей у відповідних договорах позивача із зазначеним контрагентом та в датах відкриття рахунків для проведення відповідних оплат.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року було скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позову в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2020 року скасовано зазначену постанову суду апеляційної інстанції та направлено справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалюючи таке рішення, касаційний суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не перевірив обставини щодо реального здійснення (нездійснення) господарських операцій, а обмежився лише датою укладення договору, зазначеною у договорі, та датою відкриття банківського рахунка ТОВ «Аніта-Буд», зазначеною у цьому договорі.

Крім того, Верховний Суд вказав, що поверховий підхід та неповнота при з`ясуванні обставин справи судом апеляційної інстанції вимагають повторного і більш ретельного дослідження їх судом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020 справу прийнято до апеляційного провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020, 28.07.2020, 15.09.2020, 03.11.2020, 08.12.2020 витребувано додаткові докази, продовжено строк розгляду справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 застосовано заходи процесуального примусу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ДФС у Дніпропетровській області про застосування заходів процесуального примусу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Клімат Простор» (далі - ТОВ «Клімат Простор») () зареєстровано як юридична особа та перебуває на податковому обліку в ГУ ДФС у м. Києві як платник ПДВ.

Основним видом господарської діяльності ТОВ «Клімат Простор» за КВЕД є неспеціалізована оптова торгівля.

Між ТОВ «Клімат Простор» (в особі директора Вишневського Г.М.), як покупцем, та ТОВ «Аніта-Буд» (в особі директора Вискребця Д.О. ), як постачальником, укладено договір № 4 від 29.09.2015, за умовами якого постачальник зобов`язується протягом строку дії договору передавати у власність покупця окремими партіями обладнання для системи вентиляції і кондиціонування повітря (далі - «товар»), а покупець зобов`язується приймати й оплачувати товар за ціною, в асортименті та у кількості, що погоджується сторонами у накладних, які є невід`ємними частинами договору.

Згідно з п. 3.1 розд. 3, п. 4.1 розд. 4 цього договору, постачальник поставляє покупцю товар шляхом його передання покупцю на власних площах (самовивіз товару покупцем) або ж шляхом поставки товару безпосередньо на склад покупця за вказаною ним адресою. У разі, якщо сторонами не погоджено інше, строк виконання зобов`язання з поставки товару - 10 календарних днів з дня отримання відповідного замовлення покупця. Приймання товару здійснюється покупцем згідно накладної.

Розрахунки за даним договором між постачальником і покупцем здійснюються у вигляді повної або часткової передплати конкретної партії товару або ж на умовах післяоплати, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно вимог чинного законодавства України.

На підтвердження правомірності формування сум податкового кредиту за вказаним договором поставки позивач надав суду копії наступних документів: видаткових накладних, датованих 05.10.2015 та 12.10.2015, всього на загальну суму 1 069 960,80грн. (в т.ч. ПДВ - 178 326,80 грн.), - згідно яких відпуск товарів здійснював Вискребець Д.О. , а отримання - Вишневський Г.М. ; податкових накладних з доданим до них витягом з Єдиного реєстру податкових накладних; карток рахунку бухгалтерського обліку 631 «Розрахунки зх. вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «Аніта-Буд» за жовтень 2015 року з проводками рахунок 281 «Товари на складі», - згідно якої за дебетом рахунку зафіксовано надходження неоплаченого товару на суму 1 069 960,79 грн.; оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за жовтень 2015 року, - згідно якої зафіксована заборгованість ТОВ «Клімат Простор» перед ТОВ «Аніта-Буд» у сумі 1 069 690,79 грн. (як пояснив представник позивача наразі вказана сума заборгованості непогашена та обліковується в бухгалтерському обліку ТОВ «Клімат Простор»); договору перевезення вантажу № ВШ-8 від 21.03.2011, укладеного між ФОП ОСОБА_3 (як перевізником) і ТОВ «Клімат Простор» (як відправником), згідно якого перевізник зобов`язується за плату доставляти автомобільним транспортом в межах України довірені йому відправником вантажі з місця відправлення до пункту призначення, і видавати вантажі уповноваженим на їх одержання особам; товарно-транспортних накладних за 05.10.2015 та 12.10.2015 (форма № 1-ТН), - згідно яких перевезення товарів від ТОВ «Аніта-Буд» здійснювалося за рахунок позивача з використанням перевізника ФОП ОСОБА_3 ; податкової звітності ТОВ «Клімат Простор» з податку на додану вартість за листопад 2015 року

Товари, отримані позивачем від ТОВ «Аніта-Буд», були використані ТОВ «Клімат Простор» у своїй господарській діяльності, а саме реалізовані третім особам-покупцям (зокрема: ТОВ «Сан-Айс», ВКП «Екосфера» у вигляді ТОВ, ТОВ Фірма «РЕМ», КВП «ІВІК-ЮГ» у вигляді ТОВ, ТОВ «Актив Трейдінг» тощо).

На підтвердження наведених обставин позивач надав такі документи: копії договору оренди нежитлових приміщень № 3 від 01.04.2015, укладеного між ТОВ «Клімат Простор» (як орендарем) і ТОВ «Джерело-ЛТД» (як орендодавцем) щодо платного строкового користування нежитловими приміщеннями загальною площею 16 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ежена Потьє, 10-а, та додатного до нього акта прийому-передачі приміщення з 01.04.2015; копію штатного розпису ТОВ «Клімат Простор»; податкової декларації ТОВ «Клімат Простор» з податку на прибуток підприємств за 2015 рік; копії договорів поставок, укладених між ТОВ «Клімат Простор» (як постачальником) та суб`єктами господарської діяльності (покупцями), та первинної документації до них.

При цьому, у позивача наявне складське приміщення і трудові ресурси.

У травні 2016 року ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу від 19.05.2016 № 3051 і направлення від 25.05.2016 № 400/26-15-14-04-03 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Клімат Простор» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Аніта-Буд» (код 39594907) за жовтень 2015 року та контрагентами покупцями, за результатами якої складено акт від 07.06.2016 № 128/26-15-14-04-03/37587936.

У вказаному акті перевірки відповідачем усатновлено порушення позивачем п.п. 198.1, 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 і 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження ним податку на додану вартість за звітний період листопад 2015 року на суму 178 327,00 грн.

Такі висновки контролюючого органу обґрунтовані тим, що позивачем неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість з вартості товарів (обладнання для систем вентиляції і кондиціонування) на підставі податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «Аніта-Буд» за договором поставки від 29.09.2015 № 4.

Крім того, відповідач зазначив, що в Єдиному реєстрі судових рішень України наявний текст ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01.03.2016 № 201/2924/16-к такого змісту: «Клопотання у кримінальному проваджені № 000006 від 12.02.2016 слідчого з ОВС ВКР СУ ФУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області Олійника. ОД. погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Казанцевим С А., про арешт грошових коштів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив. Що СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №000006 від 12.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень. Передбачених ч. 1 cт. 205, ч. 5 cm. 27, ч. 3 ст. 212 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «АНІТА-БУД» відкрито рахунки в банківських установах. Які використовуються в механізмі конвертації грошових коштів. А саме рахунки: № НОМЕР_1 відкриті в ПАТ «Креді Агріколь Банк» (МФО 300614), на яких є підстави вважати знаходяться грошові кошти, про що свідчить витяг з АІС «Податковий блок «обласного рівня».

Вказані обставини, на думку контролюючого органу, свідчить про нереальність одержання позивачем товарів (обладнання для систем вентиляції і кондиціонування) від ТОВ «Аніта -Буд».

22.06.2016 ГУ ДФС у м. Києві на підставі зазначеного акта перевірки прийнято оспорюване у справі податкове повідомлення-рішення № (форми «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Клімат Простор» з ПДВ на суму 222 909,00 грн. (у тому числі 178 327,00 грн. - за основним платежем і 44 582,00 грн. - за штрафними санкціями).

Позивач, вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1-198.3, 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 996-XIV закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ, а також формування ним відповідного від`ємного значення, належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що реальність спірних операцій позивача з ТОВ «Аніта-Буд» підтверджується видатковими та податковими накладними.

При цьому, операції відображені в оборотно-сальдовій відомості позивача по рахунку 631 за жовтень 2015 року, згідно з якою заборгованість ТОВ «Клімат Простор» перед ТОВ «Аніта-Буд» у сумі 1 069 690,79 грн., що на час виникнення спірних правовідносин погашена не була.

Перевезення товару за вказаним договором здійснювалося за договором перевезення вантажу № ВШ-8 від 21.03.2011, укладеним між ФОП ОСОБА_3 (як перевізником) і ТОВ «Клімат Простор» (як відправником), згідно з яким перевізник зобов`язується за плату доставляти автомобільним транспортом в межах України довірені йому відправником вантажі з місця відправлення до пункту призначення, і видавати вантажі уповноваженим на їх одержання особам; товарно-транспортних накладних за 05.10.2015 та 12.10.2015 (форма № 1-ТН), згідно з якими перевезення товарів від ТОВ «Аніта-Буд» здійснювалося за рахунок позивача з використанням перевізника ФОП ОСОБА_3 .

Крім того, товари, придбані ТОВ «Клімат Простор» у ТОВ «Аніта-Буд» були використані у подальшій господарській діяльності позивача і, а саме реалізовані третім особам-покупцям: ТОВ «Сан-Айс», ВКП «Екосфера» у вигляді ТОВ, ТОВ Фірма «РЕМ», КВП «ІВІК-ЮГ» у вигляді ТОВ, ТОВ «Актив Трейдінг» тощо.

Разом з тим, у сукупності з вищевикладеним, колегія суддів також ураховує й те, що позивач мав штат працівників (підтверджується штатним розписом) і матеріально-технічні ресурси для вчинення спірних операцій та провадження відповідної господарської діяльності, зокрема складські приміщення, які ним використовувалися на підставі договору оренди нежитлових приміщень № 3 від 01.04.2015, укладеного між ТОВ «Клімат Простор» (як орендарем) і ТОВ «Джерело-ЛТД» (як орендодавцем) щодо платного строкового користування нежитловими приміщеннями загальною площею 16 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ежена Потьє, 10-а, та додатного до нього акта прийому-передачі приміщення з 01.04.2015.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку товарність операцій позивача з ТОВ «Аніта-Буд» підтверджується відповідними доказами і відповідачем не доведено зворотного.

Тож, доводи апелянта про те, що операції між позивачем і вказаним контрагентом не є реальними та спрямовані на безпідставне і неправомірне отримання податкової вигоди, спростовуються матеріалами цієї справи.

Посилання апелянта на те, що в договорі поставки товару у реквізитах ТОВ «Аніта-Буд» зазначено рахунок підприємства, відкритий у ПАТ «Креди Агриколь Банк» за № НОМЕР_1 від 21.10.2015, а договір було підписано 29.09.2015, тобто раніше дати відкриття цього рахунку, судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, з урахуванням того, що відсутність окремого договору у вигляді єдиного документу або наявність/відсутність певних додатків до договору не відміняють факту здійснення господарської операції, якщо наявні всі первинні документи, що її підтверджують.

Разом з тим, висновок про відсутність факту здійснення господарських операцій може ґрунтуватися лише на встановлених обставинах щодо повної відсутності відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.05.2020, ухваленій у цій справі, та відповідно до частини п`ятої статті 353 КАС України.

Втім, я зазначено вище, відповідні первинні документи, які містять інформацію про спірні операції у цій справі наявні.

Доводи апелянта про наявність кримінального провадження, у рамках якого встановлено факт відкриття ТОВ «Аніта-Буд» рахунків у банківських установах, які використовуються в механізмі конвертації грошових коштів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачем не було надано відповідного вироку суду, який би встановлював фіктивність спірних операцій та/або діяльності вказаного товариства, а вирок, копію якого надано суду ГУ ДФС у Дніпропетровській області, не містить жодних відомостей ані про ТОВ «Аніта-Буд», ані про позивача та стосується взагалі інших осіб /т. 3 а.с.37-44/.

Більш того, за інформацією, наданою слідчим органом (лист СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області) кримінальне провадження, на яке посилається апелянт, здійснюється у відношення зовсім іншого товариства - ТОВ «Альтера Трейдінг» і відомості щодо службових осіб ТОВ «Аніта-Буд» відсутні.

Судова колегія також зазначає, що апелянтом не доведено, що між позивачем і вказаним товариством мали місце злагоджені узгоджені дії, спрямовані на формальне оформлення господарських операцій без їх фактичного вчинення для отримання податкових вигід.

Крім того, чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів. Відсутність у контрагентів добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем.

Разом з тим, статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 816/809/17, від 13.03.2018 по справі № 814/3520/13-а, а також є сталою у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі ««Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 (2009 рік, заява № 3991/03) Європейським судом зазначено, що платник податків не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Також апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену в п. 50 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним

У рішеннях від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», від 10 березня 2010 року у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» ЄСПЛ наголосив, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Тож, доводи апелянта щодо безтоварності спірних операцій позивача з ТОВ «Аніта-Буд» є необґрунтованими і безпідставними, а його твердження про те, що такі операції є непідтвердженими, спростовуються матеріалами цієї справи.

Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для колегії суддів при вирішенні даної справи.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 22.06.2016 № та наявності достатніх і необхідних правових для його скасування і задоволення позову в цій справі в повному обсязі.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 січня 2021 року.

Головуючий суддя

Судді: