Справа № 507/1161/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 507/1161/20
Головуючий в 1 інстанції: Вужиловський О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

за участю секретаря - Худика С.А.,

за участю представника апелянта Мартиненка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПО18 №596018 від 02 жовтня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Чернігівській області ДПП, відповідач/скаржник), в якому просив суд:

- скасувати постанову серії ДПО18 №596018 від 02 жовтня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КпАП України у виді штрафу в сумі 510 грн. за порушення п.22.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме: перевищення навантаження на строєну вісь.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він перевозив сипучий вантаж - сою, загальна вага якого разом з тарою не перевищую дозволених 44 тонни. В Україні на даний час відсутня Методика виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантаження на вісі транспортного засобу у русі. Тому, талон № НОМЕР_1 на підставі якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КпАП України. Крім того, за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення. Однак, після здійснення габаритно-вагового контролю йому будь-яких довідок взагалі не видавалось. Тому, вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КпАП України не має, а тому просив суд скасувати постанову серії ДПО18 №596018 від 02 жовтня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ч. 132-1 КпАП України у виді штрафу в сумі 510 грн. та стягнути на його користь з відповідача судові витрати, а саме сплачений судовий збір.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДПО18 №596018 від 02 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.132-1 КпАП України та закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Чернігівській області ДПП на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 420,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, УПП в Чернігівській області ДПП звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги УПП в Чернігівській області ДПП зазначило, що приймаючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що позивач допустив порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, а отже він був правомірно притягнений до адміністративної відповідальності.

При цьому, скаржник звернув увагу суду апеляційної інстанції на рішення Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019 року, за яким саме перевищення вагових параметрів на одну здвоєну вісь (будь-яку) спричиняє руйнування дорожнього покриття дороги, за що встановлена відповідальність.

Позивач, ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві та узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначив про безпідставність апеляційної скарги та просив у задоволенні апеляційної скарги Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції - відмовити, а рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №596018 від 02 жовтня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КпАП України у виді штрафу в сумі 510 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 02 жовтня 2020 року о 22 годині 09 хвилин, на 124 км автомобільної дороги М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с.Красне, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF (державний номерний знак НОМЕР_2 ) з напівпричепом KASSBOHRER SB27 (державний номерний знак НОМЕР_3 ) та перевозив вантаж з фактичною масою 42250 кг, який перевищував навантаження на строєну вісь, а саме: 25350 кг при допустимих параметрах 24000 кг, що підтверджується замірами Укртрансбезпеки №3516, при цьому, не мав при собі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові, або габаритні параметри яких перевищують нормативні, чим порушив п.22.5 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 с.132-1 КУпАП.

В постанові зазначено, що додається талон заміру ваги №3516 (а.с.46 ).

Вважаючи протиправною постанову щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначивши, що талон №3516 не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КпАП України, так як результати вагового контролю повинні оформлятись довідкою відповідного зразку, яка підписується відповідними посадовими особами та скріплюється печаткою, як зазначалось вище, а не талоном. Вказаний талон №3516 не містить відомостей про транспортний засіб, тип транспортного засобу, прізвищ та підписів посадової особи та оператора вагового контролю, а також не скріплений печаткою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КпАП України основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст.6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями) (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.132-1 КпАП України, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.22.5 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 280 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст.283 КпАП України, а саме, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, викладені в Правилах проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30).

Відповідно до п.2 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил №30).

Відповідно до п.1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2013 року №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до пп. 3, 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - Порядок №879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до пп. 16, 18, 19 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно з п.20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.5 Порядку №1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Згідно з пп.4-8 п. 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю, повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.4-2 ПДР, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам, рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Пунктом 25 Порядку №879 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Згідно з п.6. Порядку №879 габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

З системного аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється виключно у встановленому законом порядку Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції, за результатами якого водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач, належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 17 січня 2019 року по справі №539/655/17.

Так, відповідачем до апеляційної скарги було додано копії наступних документів: Акту №0005434 від 02 жовтня 2020 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, Довідки №042488 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Розрахунку плати за проїзд до Акту №0005434 від 02 жовтня 2020 року. Вказані документи підписані посадовити особами Укртрансбезпеки та скріплені печаткою.

Дослідивши зазначені документи колегією суддів встановлено, що вони є належним підтвердженням того, що транспортний засіб, яким керував позивач, належить до категорії великогабаритних, оскільки його максимальна маса/осьова маса перевищила параметри, зазначені у пункті 22.5 ПДР. Так, із вказаних документів вбачається, що позивач перевозив вантаж з фактичною масою 42250 кг, який перевищував навантаження на строєну вісь, а саме 25350 кг при допустимих параметрах 24000 кг, що підтверджується замірами Укртрансбезпеки №3516.

Колегія суддів наголошує на тому, що вказані заміри Укртрансбезпеки були зазначені в оскаржуваній постанові серії ДПО18 №596018 від 02 жовтня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення позивача до адміністративної відповідальності на порушення вимог п.п.22.5 ПДР. А тому вищевказані документи Укртрансбезпеки, які були долучені відповідачем до апеляційної скарги є лише підтвердженням інформації зазначеної в оскаржуваній постанові.

Доказів, які можуть спростувати вказані факти матеріали справи не містять.

Разом з тим, колегія суддів вказує про те, що до повноважень Патрульної поліції не входить перевіряти роботу працівників Укртрасбезпеки.

Так, колегія суддів приймає до уваги доводи скаржника про те, що вищезазначені документи не могли бути надані ним в суд першої інстанції, оскільки були відсутні у відповідача на момент розгляду справи.

Колегія суддів вказує на відсутність доказів наявності у позивача під час здійснення відповідачем контролю Дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові, або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що є порушенням п.22.5 ПДР, за яке передбачена відповідальність визначена ч.1 ст.132-1 КпАП України.

Аналіз наведеного в сукупності дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова серії ДПО18 №596018 від 02 жовтня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною, що є наслідком для відмови у позові ОСОБА_1 .

Статтею 317 КАС України встановлено, що підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, судом попередньої інстанції при винесенні вказаного рішення порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Таким чином керуючись п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України колегія суддів вважає за необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 308, 310, 315, 317, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПО18 №596018 від 02 жовтня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 21.01.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.