Справа № 620/2562/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2562/20 Суддя першої інстанції: Лобан Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22 червня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення із відповідною заявою - 22 червня 2020 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника. Натомість питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, у тому числі в разі втрати годувальника, законами України «Про статус суддів» та «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що щомісячне довічне грошове утримання судді є альтернативою пенсії. У зв`язку з цим позивач вважає, що має право на отримання пенсії по втраті годувальника у розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утримання, що виплачувалося її померлому чоловіку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року - скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Положеннями ч. 2 ст. 317 КАС України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач є дружиною судді у відставці ОСОБА_2 . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21 лютого 2018 року, що видане Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 26 лютого 2018 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме - з пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхув

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84 % суддівської винагороди, призначене відповідно до правових норм Закону України «Про судоустрій та статус суддів», що становить 24886 грн 40 коп.

З 26 лютого 2018 року ОСОБА_1 було переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, розмір якої складав 2973 грн 00 грн.

У січні 2020 року позивач звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою щодо вирішення питання про правомірність призначення пенсії по втраті годувальника у розмірі 50% пенсії за віком померлого чоловіка позивача - судді у відставці ОСОБА_2 , а не виходячи із розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом від 03 березня 2020 року № 413-368/В-02/8-2500/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача, що розмір пенсії з віком померлого годувальника, з якої обчислено пенсію у зв`язку із втратою годувальника станом на 01 березня 2020 року складає 6958 грн 07 коп. Також позивачу роз`яснено, що Законом України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено призначення пенсії по втраті годувальника.

Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що за приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті. За таких обставин, відсутні підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника в залежності від розміру довічного грошового утримання її померлого чоловіка на час настання смерті.

Також суд зазначив, що відмінність у ставленні при призначенні пенсії по втраті годувальника не може бути визнана виправданою з точки зору об`єктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною виплатою за рахунок державних коштів. Не врахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті призвело до того, що була втрачена сама суть права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника, який до смерті отримував саме довічне грошове утримання, як суддя у відставці.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Предметом спору в цій справі є розмір пенсії по втраті годувальника, на отримання якої має право ОСОБА_1 , яка перебувала на утриманні у свого чоловіка - судді у відставці, який на час смерті отримував щомісячне довічне грошове утримання.

Позивач вважає, що має право на отримання такої пенсії у розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утримання, яке отримував її чоловік. Натомість відповідач наполягає на тому, що розмір пенсії по втраті годувальника становить 50 % пенсії за віком, на отримання якої мав право померлий годувальник.

Вирішуючи справи, колегія суддів враховує, що предметом правового регулювання Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, питання соціального захисту суддів та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 140 вказаного Закону судді, члени їхніх сімей та їхнє майно перебувають під особливим захистом держави. Служба судової охорони, органи правопорядку зобов`язані вживати необхідних заходів для забезпечення безпеки судді, членів його сім`ї, збереження їхнього майна, якщо від судді надійде відповідна заява.

Згідно зі ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя та члени його сім`ї мають право на безоплатне медичне обслуговування у державних закладах охорони здоров`я. Члени сім`ї судді можуть обслуговуватися в тих медичних закладах, де обслуговується суддя.

Положеннями зазначеного Закону також гарантовано виплату судді у відставці пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не встановлює підстав та умов для виплати щомісячного довічного грошового утримання членам сім`ї суддів у відставці, у тому числі частини такого грошового утримання в разі втрати годувальника.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Наявність у ОСОБА_1 умов для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідачем не заперечується.

Розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника чітко визначений у ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначена норма права передбачає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Отже, положення ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прямо передбачають, що розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначається у відсотковому співвідношенні до саме до розміру пенсії за віком, на отримання якої мав право померлий годувальник.

Можливість обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з іншої розрахункової величини, ніж пенсія за віком померлого годувальника, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачена.

Відтак, незалежно від виду пенсії чи іншої соціальної виплати, яку фактично отримував годувальник, розмір пенсії, передбаченої ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розраховується саме з розміру пенсії за віком, на отримання якої мав би право померлий годувальник.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області правомірно розрахувало пенсію за віком, на отримання якої мав би право ОСОБА_2 у разі призначення йому пенсії такого виду, та нарахував ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50 % від отриманої суми.

Натомість вимоги позивача про нарахування і виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника в розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є необґрунтованими та бути помилково задоволені судом першої інстанції.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі №667/1568/16, від 28 квітня 2020 року у справі № 635/4299/17 та від 09 жовтня 2020 року у справі № 592/4761/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції, що викладені в рішенні суду від 171 вересня 2020 року, та є підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, проте ухвалив судове рішення без додержанням норм матеріального. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року - скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку