Справа № 545/3125/20
Суддя: Потетій А. Г.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3125/20
Провадження № 2-а/545/9/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Потетій А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Грешнової Аліни Юріївни, Управління патрульної поліції в Полтавській області, про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи вимоги тим, що вказана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, що грубо порушує її права.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що постановою інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Полтавській області молодшого лейтенанта поліції Грешнової А.Ю. серії ЕАМ № 3382145 від 04.11.2020 року на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за порушення вимог ч. 2 ст. 122 Кодексу про адміністративні правопорушення України, так як позивачка 04.11.2020 року о 09.44 год. у м. Полтаві по вул. Європейська (Фрунзе), 153А керуючи транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхала перехрестя вул. Європейська та вул. Степового Фронту на забороняючий сигнал світлофора, реєстратор аспиринг камера ві-0117, чим порушила п. 8.7.3.ПДР - Порушення проїзду на заборонений сигнал світлофора.

Зазначає, що дійсно 04 листопада 2020 року приблизно о 09 год. 45 хв. вона проїжджала перехрестя вул. Європейська та вул. Степового Фронту на дозволений сигнал світлофору та п.8.7.3 Правил дорожнього руху України не порушувала, а тому і не вчиняла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Після чого її зупинили працівники поліції та звинуватили, що вона їхала на червоний сигнал світлофора, позивач заперечувала даний факт та попросила надати їй докази, які не були надані, після чого склали постанову про накладення адміністративного стягнення. На її зауваження працівники поліції не реагували та позбавили її права на захист.

Пункт 7 Постанови «До постанови додаються» пустий. Працівник поліції не зазначила, що додається до постанови, не зазначила, який доказ підтверджує вчинення нею правопорушення та порушення ПДР, а тому вважає, що працівник поліції безпідставно наклала на неї адміністративне стягнення, а її обвинувачення не підтверджуються жодним доказом.

Позивач вважає вище вказану постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною без достатніх доказів наявності складу адміністративного правопорушення, і такою, що не відповідає обставинам справи, вимогам ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до яких звинувачення не може грунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви відносно доведення вини особи мають тлумачитись на її (особи) користь.

Постанова не відповідає вимогам ст.ст. 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження по справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та забезпечення процесуального порядку розгляду справи.

Дії інспектора вважає грубим порушенням нормативно правових актів та чинного законодавства, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які призвели до порушення її конституційних прав та свобод.

За таких обставин вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є недоведеним належними доказами по справі.

У судове засідання позивач не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, прохала задовольнити, надавши також письмові пояснення в яких вказала на те, що поспішала зі своєю донькою на прийом до лікаря а тому не встигала загальмувати на перехресті та завершила його переїзд після чого її було зупинено співробітниками поліції які не прийняли до уваги обставини на які вона посилалась та не надали доказів на підтвердження її вини, зазначила, що перехрестя перетнула з дотриманням правил дорожнього руху.

Відповідач - інспектор 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Грешнова А.Ю. у судове засідання не з`явилася про місце, дату і час судового засідання повідомлена належним чином. У відзиві на позов відповідач заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Зокрема у відзиві на позов відповідач прохав відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач допустила порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 04.11.2020 року об 09 год. 44 хв. в м. Полтава, по вул. Європейська, 153а, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , проїхала перехрестя вул. Європейська та вул. Степового Фронту на забороняючий сигнал світлофора, чим порушила вимоги п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р.

Згідно п. 8.7.3. ПДР сигнали світлофора мають такі значення:

Ґ) жовтий - забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Разом з тим в пункті 8.10 ПДР, зазначено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо її немає - не ближче 10 метрів до світлофору, пішохідного переходу, а якщо і вони відсутні - перед перехрещуваною проїзною частиною.

Однак, позивач, в порушення вимог п. 2.3 (д) ПДР створювала своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Враховуючи всі вищевказані норми законодавства, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано до порушника стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 425 гривень.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.... Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом ...».

Право на використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п.4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1. та cт. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин. У даному випадку до відзиву додається відеофіксація, яка слугує доказом вини позивача.

Так, відповідно відеозапису №1:

Об 09:45:36 вмикається зелений миготливий сигнал світлофору.

Об 09:45:39 вмикається жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух.

Об 09:45:41 вмикається червоний сигнал світлофора, що забороняє рух. Автомобіль Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , здійснює проїзд стоп-лінії та перехрестя вул. Європейська та вул. Степового Фронту.

Під час розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації.

Так, згідно відеозапису №2 о 09:47:20 після ознайомлення з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, на питання «Бажаєте чимось скористатись?», позивач відповіла «НІЧИМ». Вже після винесення постанови, гр. ОСОБА_1 виявила бажання ознайомитись з відеозаписом з реєстратора, але оскільки розгляд справи завершився та постанова винесена, їй було відмовлено.

Зазначає, що постанову винесено згідно ст. 258, 278, 279, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. На місці особі було роз`яснено в чому саме полягає порушення ним ПДР.

Тому твердження щодо порушення вимог ст. 278, 279 КУпАП та обмеження можливості скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, є безпідставним та необгрунтованим.

Позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові у п.7 не вказані докази, які підтверджують її вину.

Дійсно, дана інформації у п. 7 відсутня через певні технічні обмеження, однак у п. 5 після зазначення обставин правопорушення, вказано «реєстратор Аспірінг та камера ВІ-0117», що є належним доказом по справі.

Зміст оскаржуваної постанови повністю відповідає вказаним вимогам, усі обов`язкові реквізити вказані. Постанова винесена на офіційному бланкові утвердженого зразка. У постанові міститься відповідна відмітка про технічний пристрій, на який зафіксовано спілкування інспектора з водієм та факт порушення ПДР.

Відеозапис містить інформацію щодо предмета доказування(на відео чітко зафіксовано факт порушення ПДР, а саме проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора автомобілем, під керуванням позивача (транспортний засіб - Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 ), отриманий у встановленому законом порядку (зафіксований на технічний засіб, що має функції фото-, відеофіксації). Даний доказ є достовірним та належним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи, а саме наявність факту порушення ПДР з боку водія автомобіля.

Тому посилання позивача на невідповідність змісту постанови вимогам чинного законодавства та відсутності в постанові посилання на об`єктивні докази вини гр. ОСОБА_1 , є необґрунтованими.

Від представника відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції надійшла заява в якій він заперечував проти задоволення позову з підстав викладених відповідачем - ОСОБА_2 у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позову та провести розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що сторони висловили свою позицію, відповідач подав відзив на позов, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

На підставі викладеного суд вирішив провести розгляд справи у письмовому провадженні відповідно до вимог ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як встановлено судом, згідно даних постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3382145, ОСОБА_1 04.11.2020 року о 09.44 год. у м. Полтаві по вул. Європейська (Фрунзе), 153А керуючи транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхала перехрестя вул. Європейська та вул. Степового Фронту на забороняючий сигнал світлофора, реєстратор аспиринг камера ві-0117, чим порушила п. 8.7.3.ПДР - Порушення проїзду на заборонний сигнал світлофора.

Згідно зазначеної постанови серії ЕАМ № 3382145, позивачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вказана обставина підтверджується відеозаписом долученим відповідачем до матеріалів справи з метою обґрунтування правомірності прийнятого оскаржуваного рішення, який є належним та допустимим доказом по справі.

Так з дослідженого в судовому засіданні відеозапису « №1» встановлено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , здійснює проїзд стоп-лінії на перехрестя вул. Європейська та вул. Степового Фронту на заборонний сигнал світлофора червоний.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.8.7.3. Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Загальними положеннями Правил дорожнього руху, затверджених зокрема п. 1.1. визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так з оглянутого в судовому засіданні відеозапису розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача встановлено, що транспортний засіб MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача дійсно проїхав перехрестя вул. Європейська та вул. Степового Фронту на забороняючий сигнал світлофора - червоний.

Вказана обставина не спростована позивачем.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним факт вчинення правопорушення позивачем та відповідно правомірності дій інспектора поліції щодо складення оскаржуваної постанови однак суд вважає, що при складенні адміністративного матеріалу інспектором поліції не в повній мірі з`ясовані всі обставини по справі на які, зокрема, посилається позивачка, наявність в автомобілі неповнолітньої особи як зазначає позивачка, якій терміново потрібно було надати медичну допомогу також те чи потягли дії позивачки при перетині перехрестя до тяжких наслідків (створення аварійної ситуації чи перешкоджання в русі іншим транспортним засобам), з огляду на встановлені обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки, однак зважаючи на малозначність вчиненого те, що порушення не потягло тяжких наслідків та обставини, що зумовили правопорушення слід застосувати до позивача стягнення у виді усного зауваження у відповідності до вимог ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 77, 241-246 КАС України, ст. ст. 22, 122 ч. 2, 126, 247, 259-263, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3382145 від 04.11.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Змінити застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення накладене згідно постанови серії ЕАМ №3382145 від 04.11.2020 року зі штрафу в розмірі 425 грн.00коп. на усне зауваження у відповідності до вимог ст. 22 КУпАП та відповідно закрити провадження в адміністративній справі.

Віднести за рахунок ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 420грн.20коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при проголошенні у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Г. Потетій