Справа № 292/1444/20
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 292/1444/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лотуга В. Ф.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

19 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2020 року (прийнятого в смт. Пулини) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Червоноармійського районного суду Житомирської області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, в якому просила:

- скасувати постанову виконуючого обов`язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області від 16.09.2020 року №ЖИ-206/21 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого, ч.1 ст.165-5 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення;

- витребувати з Червоноармійського районного суду Житомирської області належним чином засвідчену копію вироку від 03.07.2018 року №292/532/18 по кримінальному провадженні №0000425 від 09.11.2017 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалася, зокрема, на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.07.2018 року №292/532/18 по кримінальному провадженні №0000425 від 09.11.2017 року.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2020 року - позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в справі матеріалами, відповідно до витягу з наказу №101 по Червоноармійському СПТУ №38 від 31 липня 1992 року, бухгалтера-економіста ОСОБА_1 переведено на посаду головного бухгалтера з 1 серпня 1992 року.

10.09.2020 року головним спеціалістом медичних та соціальних послуг Хорошівського управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області Сидорчуком Д.В. проведено перевірку, за наслідками якої виявлено порушення використання коштів Фонду соціального страхування України, за період з 01.07.2017 по 30.06.2020, а саме: у трьох випадках здійснена оплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, що пов`язана із сп`янінням. Комісією із соціального страхування були прийняті неправомірні рішення про надання допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі ОСОБА_2 . Під час розгляду питання про надання допомоги по тимчасовій непрацездатності вищевказаній застрахованій особі, не було взято до уваги те, що на момент отримання травми, застрахована особа була в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить довідка про результати токсилогічного дослідження методом ГХ крові, сечі на вміст алкоголю та неправомірно надано допомогу за рахунок коштів фонду за весь період тимчасової непрацездатності. Загальна сума передплати матеріального забезпечення становить 5914,30 грн., що є порушенням п.5 ч.1 ст. 23 розділу IV Закону України від 23.09.1999 №1105-ХIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції ЗУ від 28.12.2014 №77-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2015) та передбачає відповідальність згідно ч.1 ст.165-5 КУпАП.

18.09.2020 року ОСОБА_1 отримано копію постанови №ЖИ-206/21 виконуючого обов`язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області, відповідно до якої її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-5 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255,00 грн.

Так, з матеріалів справи встановлено, що в період з 01.08.2016 по 17.09.2018 ОСОБА_2 працювала бібліотекарем в Пулинському професійному ліцеї та з 09.11.2017 по 20.02.2018 перебувала на лікарняному, про що свідчать листки непрацездатності серії АДД №083265, серії АДД №083312, серії АДД №083350.

Для призначення допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_2 надано три листка непрацездатності, на яких жодних позначок щодо алкогольного сп`яніння вони не мали, з чого слідує, що лікарсько-консультативною комісією не було встановлено зв`язку між алкогольним сп`янінням хворого та отриманням травм, які призвели до тимчасової втрати працездатності.

Обов`язку витребовувати медичну карту амбулаторного чи стаціонарного хворого при призначенні допомоги по тимчасовій втраті працездатності, на неї не покладено, тому підстав відмовити у наданні працівнику допомоги по тимчасовій непрацездатності у неї не було.

Згідно повідомлення КНП "Центральна районна лікарня" Пулинської районної ради №861 від 08.09.2020, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на лікарняному з 09.11.2017 та згідно результату токсилогічного дослідження крові №6250, у неї виявлений етиловий алкоголь в концентрації - 1,71 проміле.

Допомога у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_2 виплачувалась в період з 09.11.2017 по 20.02.2018.

Водночас, в ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 отримала тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості у результаті дорожньо-транспортної пригоди. А саме, 09.11.2017 року, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м.Житомира по автодорозі Київ-Чоп у с. Мартинівка Пулинського району Житомирської області, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz VIТО 112 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , в якому перебувала пасажирка - ОСОБА_2 , що й стало причиною втрати її працездатності.

З зазначеного слідує, що травму ОСОБА_2 отримала не під час виконання трудових відносин, а саме у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 09.11.2017, яка жодним чином не пов`язана з алкогольним сп`янінням ОСОБА_2 або дій, пов`язаних з таким сп`янінням, тобто незалежно від стану потерпілої (з наявним або відсутнім алкогольним сп`янінням) дорожньо-транспортна пригода мала місце та її наслідки є отримання невиробничої травми (тілесні ушкодження), що в свою чергу є законною підставою для надання допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності.

Враховуючи викладене, позивач просила суд скасувати постанову виконуючого обов`язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області ЖИ-206/21 від 16.09.2020 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 165-5 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн., а провадження у справі закрити. Також, просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції враховуючи те, що інкриміноване позивачу правопорушення, не носить характер триваючого, адже дію суб`єкта адміністративного правопорушення слід вважати закінченою моментом використання коштів фонду, що мало місце понад два місяці до накладення адміністративного стягнення, тому на час винесення 16.09.2020 постанови №ЖИ-206/21/, закінчилися строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначені ч.1 ст.38 КУпАП.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість рішення суду, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.

Статтею 9 КАС України регламентовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Положеннями статті 245 КУпАП регламентовано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпА орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ввизначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачений обов`язок роботодавця, зокрема, надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», регламентовано, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків - тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до ч.1 ст.165-5 КУпАП порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів, тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Враховуючи вимоги статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення; правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю.

Отже, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення. КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року №6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Так, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 та від 21 листопада 2018 року у справі № 227/3844/16-а.

Водночас, у відповідності до постанови № ЖИ/206/21/ про накладення адміністративного стягнення від 16.09.2020 року, зазначено, що ОСОБА_1 допустила порушення в період з 01.07.2017 року по 30.06.2020 рік, які були виявлені 10.09.2020 року при проведенні планової перевірки Хорошівським управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області. Протокол №21 у справах про адміністративне правопорушення складений 10 вересня 2020, а постанова про накладення адміністративного стягнення винесена 16 вересня 2020 року.

В той же час листки непрацездатності, які були перевірені Фонду соціального страхування України в Житомирській області в ході планової перевірки, оформлені у період з 09.11.2017 року по 20.02.2018 року, з чого слідує, що кожна дія була закінченою моментом використання коштів, і це мало місце в строк понад два місяці до дати розгляду відповідачем адміністративного правопорушення, а саме до 16.09.2020 року.

Системний аналіз вищезазначених положень та висвітлення обставин справи дозволяють дійти висновку, що інкриміноване позивачу правопорушення, не носить характер триваючого, адже дію суб`єкта адміністративного правопорушення слід вважати закінченою моментом використання коштів фонду, що мало місце понад два місяці до накладення адміністративного стягнення, тому на час винесення 16.09.2020 постанови № ЖИ-206/21/, строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначені ч.1 ст.38 КУпАП закінчилися.

Отже, в Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області на час винесення оскаржуваної постанови були відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим постанова №ЖИ-206/21/ від 16.09.2020 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.165-5 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Твердження представника відповідача про недотримання судом першої інстанції предметної підсудності при розгляді зазначеного позову, не заслуговує на увагу, так як відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України саме місцевим загальним судам як адміністративним, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 січня 2021 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.