Справа № 540/2471/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2471/20
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурії О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року по справі за позовом ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАОПТСТРОЙ» (надалі позивач, ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ») звернулось до суду з адміністративним позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (надалі відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби:

- №UA508040/2020/000164/2 від 17.08.2020 року про коригування митної вартості товарів,

- №UA508040/2020/000168/2 від 19.08.2020 року про коригування митної вартості товарів,

- №UA508040/2020/000171/1 від 20.08.2020 року про коригування митної вартості товарів,

- №UA508040/2020/000169/1 від 19.08.2020 року про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на підтвердження числових значень складових митної вартості товару позивачем було надано до митного органу всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України), які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості складових митної вартості товарів. Проте, в порушення норм Митного кодексу України відповідач безпідставно прийняв оскаржувані рішення та неправомірно застосував резервний метод визначення митної вартості вказаних товарів, що зумовило позивача надмірно сплатити суму ПДВ та суму мита по кожній поставці відповідного товару. При цьому, позивач наголошує, що обставини, на які відповідач вказує в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданих митних деклараціях і не є підставою для коригування їх митної вартості.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.07.2019 року між ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» (надалі-Покупець) та HEFEI HUALING CO.,LTD» (надалі-Продавець) був укладений контракт №СН-UA-19/07/15 на умовах якого та на підставі супроводжувальних документів Продавець здійснив поставку на адресу Покупця товару, при надходженні якого на митну територію України декларантом були подані до митного органу наступні митні декларації:

- 17.08.2020 року МД №UA508040/2020/007299 для здійснення митного оформлення комбінованих холодильників - морозильників з окремими зовнішніми дверима Марки SMART місткістю 360 л., у кількості - 108 шт. (надалі - товар №1);

- 19.08.2020 року МД №UA508040/2020/007424 для здійснення митного оформлення морозильників типу «скриня» місткістю 295 л., побутові, у кількості - 202 шт.;

- 19.08.2020 року МД №UA508040/2020/007427 для здійснення митного оформлення комбінованих холодильників - морозильників з окремими зовнішніми дверима марки SMART місткістю 330 л., у кількості - 102 шт.;

- 20.08.2020 року МД №UA508040/2020/007514 для здійснення митного оформлення комбінованих холодильників - морозильників з окремими зовнішніми дверима марки SMART місткістю 330 л., у кількості - 51 шт..

Митна вартість товарів у вказаних митних деклараціях визначена декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої у митних деклараціях митної вартості декларантом надані наступні документи: пакувальний лист, рахунок - фактура (інвойс), коносамент, автотранспортна накладна, зовнішньоекономічний договір, декларація про походження товару, платіжне доручення про оплату вартості товару, специфікацію, технічну характеристику, договір про надання послуг митного брокера.

На виконання вимог митного органу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, позивач додатково надав відповідачу прайс-лист, комерційну пропозицію компанії продавця. Також позивач повідомив про відсутність будь-яких інших документів.

За наслідками розгляду поданих до митного оформлення документів та митних декларацій, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів:

- №UA508040/2020/000164/2 від 17.08.2020 року про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого визначено вартість товару 239,61 Дол. США/шт. (по МД №UA508040/2020/007299),

- №UA508040/2020/000168/2 від 19.08.2020 року про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого визначено вартість товару 114,64 Дол. США/шт. (по МД №UA508040/2020/007424),

- №UA508040/2020/000169/1 від 19.08.2020 року про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого визначено вартість товару 195,17 Дол. США/шт. (по МД №UA508040/2020/007427),

- №UA508040/2020/000171/1 від 20.08.2020 року про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого визначено вартість товару 195,17 Дол. США/шт. (по МД №UA508040/2020/007514).

В якості підстави для прийняття зазначених рішень відповідач вказав на те, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено. Декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності.

У всіх чотирьох спірних рішеннях митний орган посилався на наступне.

У наданих до митного оформлення рахунках-фактурах відсутнє посилання на контракт, на виконання якого вони видані, а також банківські реквізити продавця. Поставка товарів здійснюється на умовах поставки СІF CHERNOMORSK, відповідно до ІНКОТЕРМС-2010. Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є, зокрема, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування). Відповідно до умов поставки СІF згідно з Інкотермс-2010, продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Разом з тим, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, не надано. Додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців. Відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). На вимогу митного органу декларантом не подані усі необхідні документи, а саме: 1) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезення товару; 2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Крім того, у спірному рішенні №UA508040/2020/000164/2 від 17.08.2020 року митним органом зазначено, що в наданому коносаменті №203150968 вантажні послуги вказані на умовах оплати згодом або після доставки вантажу (Handling Service-Collect), при цьому декларантом не надано інформацію про вартість цих послуг або про їх оплату.

З наведених вище підстав відповідач спірними рішеннями скорегував митну вартість задекларованих позивачем товарів у сторону збільшення, яку відповідач визначив за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі наявної у митного органу інформації, наступним чином:

- за МД №UA508040/2020/007299 від 17.08.2020 року - на підставі наявної у митного органу митної декларації МД від 30.06.2020 року №UA401160/2020/017254, а саме: 239,61 дол.США/шт. (числове значення митної вартості товару становить: 108 шт.*239,61 дол. США = 25877,88 дол.США),

- за МД №UA508040/2020/007424 від 19.08.2020 року - на підставі наявної у митного органу митної декларації МД від 08.07.2020 №UA100020/2020/032085, а саме: 114,64 дол.США/шт. (числове значення митної вартості товару становить: 202 шт.*114,64 дол.США = 23157,28 дол.США),

- за МД №UA508040/2020/007514 від 20.08.2020 року - на підставі наявної у митного органу митної декларації МД від 03.08.2020 року №UA100300/2020/415155, а саме: 195,17 дол.США/шт. (числове значення митної вартості товару становить: 51 шт.*195,17 дол.США = 9953,67 дол.США),

- за №UA508040/2020/007427 від 19.08.2020 року - на підставі наявної у митного органу митної декларації МД від 03.08.2020 року №UA100300/2020/415155, а саме: 195,17 дол.США/шт. (числове значення митної вартості товару становить: 102 шт.*195,17 дол.США = 19907,34 дол.США).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом. Суд першої інстанції вважав, що наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена, внаслідок чого спірні рішення про коригування митної вартості підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Поряд із цим, Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 зазначив, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Виходячи з принципу послідовності, передбаченого ст.57 Митного кодексу України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен був провести консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому, застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених Митним кодексом України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Така ж правова позиція також наведена, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справах №21-127а15 та №21-53а15.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Щодо доводу посилань апелянта на відсутність у рахунках-фактурі від 19.06.2020 року №MDRNZKP80, від 24.06.2020 року №MDRHZKP18, від 15.06.2020 року №MDRHZKP79, посилання на контракт, на виконання якого вони видані, а також банківських реквізитів продавця, колегія суддів зазначає наступне.

Отже, враховуючи, що рахунки - фактура (інвойс) за своїм змістом містить відомості щодо переліку товару, його кількість і ціну, формальні особливості товару, умови поставки та відомості про відправника та отримувача, які дозволяють їх ідентифікувати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у митного органу підстав вважати вказані документи такими, що викликають сумніви у їх достовірності чи достовірності відомостей, які вони містять.

При цьому, довід відповідача щодо не відображення у інвойсах відомостей про контракт, на виконання якого видані інвойси, а також банківських реквізитів продавця, не обґрунтований жодною нормою чинного міжнародного чи національного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що не зазначення у наданих до митного оформлення рахунках реквізитів контракту, на виконання якого вони видані, не впливає на числові значення складових митної вартості, оскільки затвердженої форми рахунку-фактури та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено, при цьому надані до митного органу документи містять відомості щодо ціни, що фактично сплачена, а рахунок фактуру та інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару. Крім того, вказані обставини не виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості товарів.

Щодо доводу апелянта про ненадання декларантом страхових документів, копії митної декларації країни відправлення та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, то суд першої інстанції доречно зазначив, що поставка товару імпортованого позивачу здійснювалась на умовах CIF CHORNOMORSK за правилами Інкотермс 2010.

За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс 2010 термін CIF (Вартість, страхування та фрахт) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. За умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Тобто, при базисі поставки CIF в ціну товару включається вартість товару, фрахт до порту призначення та страхування від узгоджених ризиків.

Крім того, в рішення про коригування митної вартості товару від 17.08.2020 року №UA508040/2020/000164/2 в якості підстави для прийняття такого рішення зазначено, що в наданому коносаменті №203150968 вантажні послуги вказані на умовах оплати згодом або після доставки вантажу (Handling Service-Collect), при цьому декларантом не надано інформацію про вартість цих послуг або про їх оплату.

Судова колегія зазначає, що за умовами поставки CIF всі витрати з транспортування, страхування вже включені до вартості товару. А наявність в коносаменті помітки щодо вантажних послуг не впливає на складові митної вартості товару.

З огляду на визначені зовнішньоекономічним контрактом №СН-UA-19/07/15 від 15.07.2019 року умови поставки, всі витрати, у тому числі, страхування та транспортування товару, вже є включеними продавцем у фактурну вартість товару, а тому додаткові витрати на страхування та транспортування згідно з вимогами частини 10 статті 58 МК України, ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» не понесло.

Аналогічний правовий висновок з цього питання викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 року по справі №821/829/18, від 14.08.2018 року по справі №821/1617/17.

Також, судова колегія зазначає, що так як при митному оформлені у позивача не було митної декларації країни відправника, то не надання вказаного документу не може бути підставою для здійснення коригування митної вартості.

Крім того, відповідно до положень ст.53 МК України декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи. Стосовно не надання декларантом висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, судова колегія зазначає, що вказані документи не є підставою для коригування митної вартості.

Таким чином, посилання відповідача в підставах коригування митної вартості на те, що декларантом не подана митна декларація країни відправника та не надано висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, є безпідставними.

Згідно зі ст.VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) від 30.10.1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

В свою чергу, Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі встановлено, що первинний метод митного оцінювання визначений у Статті 1 (тобто, за ціною угоди з товарами, які ввозяться), і імпортні товари повинні оцінюватися відповідно до положень цієї статті, коли умови, передбачені в ній, виконано.

Метою прийняття Угоди про застосування статті VII ГАТТ, в тому числі, є: вироблення правил для їх застосування положень статті VII ГАТТ з тим, щоб надати більшої однорідності та певності при їх застосуванні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними посилання митного органу на положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оскільки відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Більш того, відповідно до положень Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 вказаного кодексу.

Таким чином, посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості на те, що декларантом не подані наведені документи, є безпідставними.

Що стосується посилань відповідача на те, що митним органом було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, колегія суддів зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

Отже, митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості у т.ч. за резервним методом визначення митної вартості, що не було зроблено митницею у спірному рішенні, в порушення норм законодавства з державної митної справи.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оскаржуваних рішень митниці.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.