Справа № 523/18995/20
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Радчук А.А., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора департаменту патрульної поліції Національної поліції України Беднарського Віталія Леонідовича, старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буюклі Олега Олексійовича за участю третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І.В. від 10.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора департаменту патрульної поліції Національної поліції України Беднарського Віталія Леонідовича, старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буюклі Олега Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення моральної шкоди було направлено за предметною підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду в порядку ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Вказана позовна заява надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та за результатами автоматичного розподілу справ між суддями була передана для розгляду судді Радчуку А.А.

Згідно п.п. ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суддя встановив наявність підстав для залишення позову без руху, оскільки позов поданий із порушенням вимог встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України.

Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд:

визнати дії інспектора ДПП Беднарського В.Л. департаменту патрульної поліції м. Києва щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, протиправними;

скасувати постанову серія 1АВ №00754416 про накладення адміністративного стягнення;

скасувати постанову Першого Суворовського відділу державної виконавчої про відкриття виконавчого провадження ВП №63525459.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 4 ст.122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП встановлює альтернативні способи оскарження відповідних рішень суб`єктів владних повноважень - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду в порядку КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 356/702/17.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з приводу оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, тому до таких застосовуються спеціальні строки звернення до суду передбачені ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду саме з позовною заявою визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій.

Слід також наголосити, що рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Як на поважність пропуску на звернення до суду з даним адміністративним позовом, позивач зазначила, що з метою оскарження спірної постанови від 24.08.2020 року, вона 02.09.2020 року надіслала заяву до Департаменту патрульної поліції, а/с «Автофіксація», однак рішення за результатом заяви не було отримано.

Відповідно до ст.292 КУпАП скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення розглядається правомочними органами (посадовими особами) в десятиденний строк з дня її надходження, якщо інше не встановлено законами України.

Суд зазначає, що зайняття позивачем певної правової позиції щодо необхідності/відсутності необхідності оскарження певного рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку (суб`єктивного ставлення особи до рішення) не може бути в подальшому розцінено як поважна причина пропуску звернення до суду.

Той факт, що позивачем обраний спосіб оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), не є поважною підставою пропуску строку звернення до суду та не може слугувати підставою для поновлення десятиденного строку звернення до суду встановленого ст. 286 КАС України.

Таким чином суд вважає, що позивач не вказує в позовній заяві, а в матеріалах позову відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду протягом 10 днів, які надаються позивачу для оскарження, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк, а отже суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини (далі - «ЄСПЛ»).

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України»).

Тобто, інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Враховуючи означені вище приписи, суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, що обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог про визнання дії інспектора Беднарського В.Л. департаменту патрульної поліції м. Києва щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, протиправними; скасування постанови серія 1АВ №00754416 про накладення адміністративного стягнення, що також не спростовано змістом позовної заяви. Будь-яких інших належних доказів чи пояснень щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог, ніж тих, що зазначені в позовній заяві, позивачем до суду надано не було.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Згідно ч.1, ч. 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому, суд зазначає, що вимоги позивача в частині скасування постанови Першого Суворовського відділу державної виконавчої про відкриття виконавчого провадження ВП №63525459 подано в строк визначений ст.287 КАС України.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що із поданої позовної заяви зазначено склад відповідачів, до яких заявлено позовні вимоги, а саме: інспектор департаменту патрульної поліції Національної поліції України Беднарський Віталій Леонідович.

Разом з тим, згідно з висновком, викладеним у постанові КАС ВС від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а, відповідачем у справах про оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до ст.213 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З наведеного вище випливає, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, є відповідний орган в особі конкретної посадової особи, а тому відповідач - інспектор департаменту патрульної поліції Національної поліції України Беднарський Віталій Леонідович, який є посадовою особою вказаного органу, не є неналежним відповідачем у справі, а є посадовою особою, яка перебуває у трудових відносинах із Департаментом патрульної поліції та особою, яка у спірних правовідносинах діяла від його імені.

За таких обставин, належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 169 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора департаменту патрульної поліції Національної поліції України Беднарського Віталія Леонідовича, старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буюклі Олега Олексійовича за участю третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою та повідомити про необхідність усунути недоліки позовної заяви в десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали та роз`яснити, що в іншому випадку в строки, передбачені ч. 5 ст. 169 КАС України, позов буде повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Радчук А.А.