Справа № 640/25010/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 січня 2021 року м. Київ№ 640/25010/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., вирішуючи питання про подальший рух адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Інвестментс» до Державної податкової служби України, третя особа - Державна казначейська служба України про зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Інвестментс» до Державної податкової служби України, третя особа - Державна казначейська служба України, в якому просить суд:

- зобов`язати Державну податкову службу України поновити на електронному рахунку № НОМЕР_1 суму податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН, шляхом збільшення поточної на 416 666 грн, яка після анулювання була перерахована до Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 18.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У подальшому ухвалою від 21.12.2020 позовну заяву залишено без руху, оскільки після відкриття провадження судом встановлені обставини, що свідчать про порушення строку звернення до адміністративного суду.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вмотивоване тим, що про порушення прав позивач дізнався лише 29.11.2019 - з дати складення бухгалтерської довідки, в якій зазначено про розбіжність між сумою дебетового сальдо по рахунку «Розрахунки з ПДВ» та Податковою декларацією з податку на додану вартість.

Згадана довідка також містить інформацію про подання відповідних уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ від 28.11.2019 та від 29.11.2019.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із аналізу зазначених норм убачається, що право на звернення до суду не є абсолютним, воно має обмеження, поміж інших, щодо строків звернення. Питання щодо дати початку відліку такого строку пов`язане з моментом, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись.

При цьому, поняття можливості дізнатись нерозривно пов`язане із (1) наявністю доступу до певної інформації, (2) бажанням особи дізнатись.

Із матеріалів справи судом встановлені обставини, які хронологічно слід викласти наступним чином.

17.11.2015 ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняло рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

10.11.2016 Вищий адміністративний суд України в адміністративній справі № 826/26203/15 постановив скасувати рішення від 17.11.2015 про анулювання реєстрації платником ПДВ.

Зважаючи на те, що контролюючим органом при внесенні запису в реєстрі ПДВ не поновлено суму податку на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в ЄРПН, останній 26.03.2018 звернувся до суду з позовною заявою з вимогою про поновлення відповідного ліміту.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 01.10.2018 в адміністративній справі № 826/4882/18 позовні вимоги задоволено, відповідача зобов`язано поновити реєстраційний ліміт у сумі 10 351 399,43 гривні.

Наприкінці листопада 2019 року бухгалтером ТОВ «Рейл Інвестментс» виявлено розбіжність та встановлено, що сума ПДВ, перерахована до Державного бюджету України при анулюванні реєстрації на 416 666 грн більша за 10 351 399,43 гривень.

Таким чином, саме з дати складання бухгалтерської довідки від 29.11.2019, за висновком позивача, слід починати відлік строку звернення до суду.

Право на справедливий суд нерозривно пов`язане із можливістю особи, чиї права порушені, звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. У той же час, як вже зазначалось, таке право може бути обмежене за певних обставин.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Відповідно до п. 570 рішення у справі Європейського суду з прав людини ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20.09.2011, термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність.

Таким чином, строки, встановлені для звернення до суду є виправданим обмеженням права, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і знаходить своє відображення у нормативно-правових актах України.

Розширення такого права, шляхом визнання поважною причину пропуску є виключною обставиною, яка потребує належного рівня обґрунтування та доказування поважності причин, за яких право окремої особи, яка є рівною у правах з іншими, може бути розширене.

Вирішуючи питання про розширення згаданого права, шляхом поновлення строку звернення до суду в даному випадку, слід звернути увагу на наступні встановлені обставини.

Оскільки позивач звернувся до суду 26.03.2018, станом на згадану дату останньому було відомо про порушення фіскальним органом його права через відмову поновлювати суму коштів, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладі в ЄРПН.

Джерелом доказів розміру згаданого ліміту є витяги з системи електронного адміністрування ПДВ.

Зокрема, станом на 17.11.2015, згідно з витягом № 17325941, сума ліміту становила 10 351 399,43 грн, а 03.12.2015 (витяг № 3326471), згадана сума становила 10 768 066,10 гривень. Згаданий витяг № 3326471 сформований 03.12.2015 о 08:48:30.

У той же час, позивач справедливо зазначає, що початок відліку строку звернення до адміністративного суду не може починати відлік з 03.12.2015, оскільки до 10.11.2016 тривало провадження, предметом якого є правомірність анулювання реєстрації платником ПДВ.

Отримавши постанову Верховного суду від 10.11.2016 позивач мав законні очікування щодо поновлення його в реєстрі ПДВ одночасно з поновленням реєстраційного ліміту ПДВ.

Не погоджуючись з діями та бездіяльністю фіскального органу, позивач 26.03.2018 звернувся до суду з вимогою про поновлення такого ліміту. Таким чином, станом на згадану дату, позивачу було достовірно відомо про те, що порушене датою анулювання платником ПДВ (17.11.2015) право, не буде поновлене контролюючим органом самостійно.

Отже, у період з 10.11.2016 по 26.03.2018 між позивачем та відповідачем сформувався спір, предмет якого полягав у поновленні реєстраційного ліміту ПДВ. У той же час, про обсяг порушеного права позивачу мало бути відомо ще з 03.12.2015 (дата отримання витягу з інформацією про суму податку, на яку платник має право зареєструвати ПН в ЄРПН).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що 26 03.2018 позивач мав бути обізнаним як про порушене відповідачем право, так і про його обсяг - 10 768 066,10 гривень.

Не зважаючи на дані обставини, 26.03.2018 позивач звернувся до суду з метою поновлення порушеного права лише в частині 10 351 399,43 грн.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення пропущеного строку увага звертається на бухгалтерську довідку від 29.11.2019, за змістом якої, решта обсягу порушеного права виявлена лише в листопаді 2019 року, після проведення бухгалтером відповідних звірок.

За висновком суду, дані пояснення не доводять поважність пропуску строку звернення до суду, оскільки наведені вище висновки свідчать про те, що виявлення факту порушеного права в листопаді 2019 року, а не в період до подання позовної заяви 26.03.2018, пов`язане з непроведенням відповідних бухгалтерських звірок раніше.

У той же час, з моменту отримання витягу від 03.12.2015 та до виявлення факту порушення відповідачем права (відбулось до 26.03.2018), позивач володів інформацією про обсяг такого права.

Резюмуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що бухгалтерська довідка від 29.11.2019 та уточнюючі розрахунки з ПДВ, подані в листопаді 2019 року не можуть слугувати юридичними фактами, з якими слід пов`язувати початок відліку процесуального строку, за умови об`єктивної можливості дізнатись про порушення права раніше.

Оскільки ч. 2 ст. 122 КАС України пов`язує початок відліку строку з датою, коли особа мала дізнатись та яка, за висновком суду, знаходиться у проміжку часу з 10.11.2016 по 26.03.2018, підстави для визнання строку звернення до суду дотриманими - відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу (п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України).

Таким чином, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду, а обставин, з якими можна пов`язати поважність такого пропуску позивачем не надано, позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 44, 122, 123, 240, 248, 256, 293- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Інвестментс» залишити без розгляду.

2. Роз`яснити, що залишення позову без розгляду не перешкоджає особі повторно звернутись до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н. М. Шевченко