Справа № 400/4364/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 р. № 400/4364/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Споживчого товариства "Південне споживче товариство", вул. Андрієва, с. Капустине, Вітовський район, Миколаївська область, 57243

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.09.2020 № 6, № 6,

ВСТАНОВИВ:

Споживче товариство «Південне споживче товариство» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.09.2020 року №6, яким застосовано штрафну санкцію у сумі 23 092 грн. за порушення п. 1, п. 2, п.12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.09.2020 року №6, яким застосовано штрафну санкцію у сумі 23 090 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Ухвалою від 09.10.2020р. суд відкрив провадження у справі № 400/4364/20 та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, тому підлягають скасуванню. Зокрема, відповідач при винесенні проведенні перевірки вийшов за межі повноважень й перевірив поряд з питаннями, що вказані в наказі та направленні на перевірку, перевірив здійснення платником розрахункових операцій, ведення касових операцій та питання касової дисципліни, чим порушив норми ст.80 Податкового кодексу України (далі ПК України). Відповідач вийшов за межі предмета перевірки та охопив перевіркою питання, не передбачені Наказом на перевірку. Крім того, відповідач при складанні Акту перевірки, дійшов помилкового висновку про: відсутність у позивача ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; про ненадання позивачем документів, що підтверджують облік та походження товарів, які на момент перевірки знаходились на місці продажу; неможливості вручення позивачу акту перевірки в зв`язку з відсутністю останнього за своєю адресою (м. Миколаїв, вул. Софіївська, 25); не змістовність розрахунку штрафних санкцій відносно позивача.

Оскаржувані рішення на думку позивача, прийняті відповідачем поза межами строку встановлено п.86.8 ст.86 ПК України, тобто з порушенням вимог чинного законодавства, тому є протиправними.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав на те, що підстави визначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями ст.80 Податкового кодексу України. Як вбачається з наказу №1092 від 29.07.2020 року, в основу проведення фактичної перевірки СТ «Південне споживче товариство» ГУ ДПС у Миколаївській області вказано п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України. Виходячи зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем заявлені позовні вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень, які прийняті за результатами фактичної перевірки. Вказані вимоги позивач обґрунтовує, зокрема, з незгодою з наказом на проведення фактичної перевірки, неправомірними діями відповідача по проведенню перевірки. При цьому позовні вимоги про скасування наказу, визнання дій по проведенню перевірки протиправними в даному позові не заявлено. Отже, предметом розгляду даної справи є саме спірні податкові повідомлення - рішення, та наявність або відсутність порушень податкового законодавства, допущених позивачем, за які застосовано відповідні санкції. Перевіркою встановлено, що підприємством не проведено розрахункову операцію на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій на суму 20,00 грн., за адресою: вул. Софіївська, буд. 29А, м. Миколаїв, Миколаївська область. Таким чином, перевіркою встановлено проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, чим порушено вимоги п.1, п.2 ст.3 Закону №265, та застосовано штрафну санкцію на суму 2,00 грн.

Крім того, позивачем не надано до перевірки документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), внаслідок чого перевіряючими було складено акт від 10.08.2020 №495/14-29-05- 06/31715858 про ненадання документів до фактичної перевірки.

Отже, позивачем порушено вимоги п.12 ст.3 Закону №265, внаслідок чого перевіркою встановлено ненадання контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік товарів, то на момент перевірки знаходились у місці продажу (господарському об`єкті), внаслідок чого встановлено необлікований надлишок товарних запасів на загальну суму 11 545,00 гривень. |Тому, відповідачем було застосовано штрафні санкції у розмірі 23 090, 00 грн.

У СТ «Південне споживче товариство» за адресою: вул. Софіївська, буд. 29 А, м. Миколаїв станом на 30.07.2020 відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Також перевіркою встановлено факт реалізації СТ «Південне споживче товариство» алкогольного напою на суму 20,00 грн. без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено вимоги статті 15 Закону №481, на що застосовано штрафні санкції на суму 23 090,00 грн. В разі зміни адреса місця торгівлі, підприємство повинно було повідомити податковий орган, про такі зміни, для оформлення нової ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. В контролюючого органу рахується адреса позивача: м.Миколаїв, вул. Софіївська, 25. Таким чином, податкові повідомлення-рішення 07.09.2020 №6, №6. прийняті відповідачем у повній відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому підстави для скасування відповідних податкових повідомлень-рішень відсутні.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Споживче товариство «Південне споживче товариство» зареєстровано як юридична особа 25.10.2001 року Миколаївською міською радою. Основним видом діяльності підприємства згідно КВЕД 47.11 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У період з 30 липня по 07 серпня 2020 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено фактичну перевірку Споживчого товариства «Південне споживче товариство» (СП «Південне споживче товариство»), за наслідками якої складено Акт №0166/14/29/05/31715858 від 10.08.2020р.

На підставі Акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.09.2020 року №6, яким застосовано штрафну санкцію у сумі 23 092,00 грн. за порушення п. 1, п. 2. п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та податкове повідомлення-рішення від 07.09.2020 року за № 6, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 23090,00 грн. за порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Позивач вважає, що зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, тому підлягають скасуванню. З таких підстав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого.

Фактична перевірка, що здійснювалась відповідачем проведена на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 та з урахуванням пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, про що свідчить відповідний Наказ від 29.07.2020р. №1092 «Про проведення фактичної перевірки СТ «ПІВДЕННЕ СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО» ().

Як вбачається зі змісту Наказу, перевірка проведена з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зазначена мета перевірки вказана й у направленнях на перевірку від 30.07.20 № 1092/14-29-01 -04-31 та № 1092/14-29-01 -04-31.

Статтею 81 ПК України чітко передбачено, що повинно бути зазначено у Наказі на проведення перевірки та в направленнях, зокрема - мета та підстава.

На думку суду, податковий орган під час проведення зазначеної перевірки вийшов за її межі своїх повноважень та перевіряв поряд з питаннями, зазначеними у наказі та направленнями також здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, питання касової дисципліни. Так, тоді, коли право на перевірку у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального визначено у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, то законодавець чітко передбачив підставу для проведення перевірок розрахункових та касових операцій у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, при цьому виключно у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Суд зауважує, що Наказ від 29.07.20 №1092 не містить ні посилання на норму 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, ні посилання на відповідну інформацію.

Відповідно до підпункту 81.3 статті 81 ПК України, під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Отже, суд вважає, що відповідач вийшов за меж предмета перевірки і охопив перевіркою питання, не передбачені вказаним вище Наказом.

Позиція з цього приводу висловлена Верховним судом України по аналогічній справі №826/24091/15. Таким чином, у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки. Наголошую, та обставина що податковий орган зазначає про порушення обліку товарних запасів виключно алкогольних напоїв і про непроведения розрахункової операції при покупці пива, не робить зазначену перевірку перевіркою виключно у

сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Податковим повідомленням-рішенням від 07.09.2020 року №6 до позивача застосовано штрафні санкції за порушення виключно за Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Вказаний вище Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Таким чином, перевірка дотримання позивачем вимог цього Закону знаходилось за межами повноважень відповідача, визначених у Наказі на перевірку та відповідних направленнях.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Так, податковим повідомленням-рішенням від 07.09.2020 року №6 до позивача застосувуються штрафні санкції за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме непроведения розрахункової операції через РРО та ведення з порушенням обліку товарних запасів.

Факт наявності РРО, але зареєстровного за адресою АДРЕСА_1 підтверджено самими перевіряючими у акті перевірки та підтверджується розрахунковим документом на суму 20,00грн. №300706039 від 30.07.2020р. Тоді як позивачем здійснюється підприємницька діяльність за адресою АДРЕСА_2 .

Як вказав позивач в позові, ним не здійснюється підприємницька діяльність за будь якою іншою адресою, ніж м. Миколаїв, вул. Софіївська, 29А.

З цього приводу позивач в позовній заяві пояснив, що що на початку своєї підприємницької діяльності була плутанина з адресами на місцевому рівні. Податковим органом Довідку про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстра Серії АП №125652 від 25.02.10 року було видано на адресу м. Миколаїв, вул. Софіївська, 25. Дозвіл на сезонну виносну торгівлю №010303 від 26.03.10 також видано за адресою м. Миколаїв, вул. Софіївська, 25. Зазначена обставина стала причиною помилки при реєстрації РРО. Відповідний РРО було зареєстровано податковим органом за адресою м. Миколаїв, вул. Софіівська, 25.

Відповідно до пункту 8 Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), що затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2016р. за №918/29048, однією з підстав для відмови в реєстрації РРО є те, що суб`єкт господарювання або його відокремлені підрозділи не перебувають на обліку в контролюючому органі за адресою господарської одиниці, де буде використовуватися РРО.

Позивач вказав, що РРО за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано податковим органом без зауважень, про що свідчить реєстраційне посвідчення №20300836 від 23.05.2019р. Жодних зауважень з цього приводу відповідач у відзиві на позовну заяву не вказав.

Матеріалами справи підтверджено, що під час проведення перевірки позивач виправив помилку та перереєстрував цей же РРО за адресою м. Миколаїв, вул. Софіївська, 29А (реєстраційне посвідчення №10457 від 11.08.2020р.), (а.с.37).

Проте, всупереч вказаному вище судом встанволено, що Довідка відповідача про скасування РРО від 10.08.20 №10411 чомусь скасовує РРО не за адресою м. Миколаїв, вул. Софіївська, 25, а за адресою Березанський район, с. Коблево, вул. Софіївська 25 - адреса, за якою ніколи РРО не був розташований.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного, помилка щодо адрес стала підставою для застосування штрафної санкції за порушення п. 12 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, мудом встановлено, що під час перевірки позивачем були надані відповідачу документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу.

Проте, суд вважає, що в зв`язку із зазначенням в них адреси - м. Миколаїв, вул. Софіївська, 25, не були взяті перевіряючими до уваги. Про що в свою чергу складено відповідачем Акт про ненадання документів до фактичної перевірки від 10.08.20 №495/14-290506/31715858 станом на 07.08.2020р.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 07.09.2020 року №6, суд зазначає наступне.

Згідно Акта перевірки (а.с.21), у СТ «Південне споживче товариство» за адресою вул. Софіївська, 29 А м. Миколаїв станом на 30.07.2020 відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Проте, суд звертає увагу відповідача на те, Ліцензія на право роздрібної торгівлі позивача є в наявності за №001201, термін дії якої складає з 10.06.2022р. по 10.06.2021р.

Але як зазначалось вище - помилка в адресі замість вул. Софіївська 29 А, зазначено вул. Софіївська 25.

Відповідно до статті 17 Закону, у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Суд, розглянувши оскаржуване рішення та розрахунок до нього, приходить до висновку , що відповідачем не вірно розраховано штрафну санкцію.

Відповідно до підпунку 58.1 статті 58 Податкового Кодексу України, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Наданий відповідачем розрахунок (а.с.13) до повідомлення-рішення від 07.09.2020 року №6, яким застосовано штрафну санкцію у сумі 23 090 грн., на думку суду не є змістовним і не надає відповіді щодо походженння суми 11545,00 грн., на підставі якої розраховано штрафну санкцію. Крім того, розрахунок штрафної санкції за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» складається чомусь згідно Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, суд звертає увагу на те, що в розрахунку як підстава для відповідальності вказано абзац 6 ст. 17 ЗУ Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», тоді як у відповідному податковому повідомленні-рішенні - абзац 6 частини 2 статті 17 Закону.

Отже, виходячи з того, що у позивача була в наявності Ліцензія з помилкою в адресі, що не є тотожним правопорушенню, визначених статтею 15 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» - «її відсутність», суд вважає, що в діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений статтею 15 відповідного Закону, тому як наслідок - відсутня підстава для притягнення позивача до відповідальності визначеної вище статтею.

Верховний суд України від 03.03.20 року в Постанові по справі №806/3320/17 серед іншого зазначає, що аналіз зазначених норм свідчить про те, що при прийнятті рішення про видачу або відмову у видачі ліцензії відповідач зобов`язаний перевірити подані документи та достовірність даних у підтвердних документах, поданих позивачем. Оцінюючи встановлені у справі обставини, суди попередніх інстанцій висновувалися з того, що оскільки податковим органом не виконано встановленого чинним законодавством обов`язку перевірки поданих документів, тому помилки не повинні спричиняти негативні наслідки, як у вигляді порушення законодавства, так і необгрунтованого застосування штрафних санкцій. Відтак, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що податковий орган діяв в порушення частини першої статті 13 Закону №222-VIII та пункту 28 Порядку №493, а саме в порушення пункту 2 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства не використав повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Твердження відповідача, що позивач мав можливість звернутися до податкового органу із заявою про виправлення помилки в додатку до ліцензії не спростовують факту порушення відповідачем статті 13 Закону №222-VIII щодо обов`язку перевірити документи, що подаються контролюючому органу для одержання ліцензії. Суд погоджується з вказаним висновком суду апеляційної інстанції. Суд визнає прийнятним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність прийнятого податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки порушення відповідачем порядку розгляду документів для отримання ліцензії призвело до необгрунтованого притягнення позивача до відповідальності та визначення розміру штрафу без урахування положень частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР.

Також судом встановлено, що згідно Акту від 10.08.20 №496/14-29-05-06/31715858, відповідач не вручив позивачу Акт перевірки, оскільки підприємство було закрито 10.08.20 року.

Не отримавши ні відповідний Акт перевірки, ні податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до відповідача з проханням надати відповідні документи. І лише 28.09.2020 року листом від 25.09.20 року №4838/10/14-29-07-07-09 позивачу було надано Акт перевірки та податкові повідомлення-рішення.

Суд звертає увагу на те, що норми чинного податкового законодавства пов`язують право податкового органу прийняти податкове повідомлення-рішення за наявністю акту перевірки та відповідно встановлює граничні строки прийняття податкових повідомлень-рішень за наслідками складання акту перевірки. Податковий орган при прийнятті податкових повідомлень-рішень зобов`язаний дотримуватися строків прийняття податкових повідомлень-рішень, передбачених ст. 86 ПК України за наслідками складання акту перевірки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого врядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень й у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діючим законодавством не передбачено право податкового органу приймати податкові повідомлення-рішення протягом більше ніж 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки.

Виходячи з матеріалів справи, Акт перевірки позивачем отримано до 28.09.2020 року. Тому на думку суду, що в даному випадку у податкового органу відсутні повноваження прийняти такі рішення 07.09.2020 року (які позивач теж отримав тільки після запиту), до вручення Акту перевірки позивачу.

Таким чином, враховуючи приписи п. 86.8 ст. 86 ПК України вважаємо що відповідні податкові повідомлення-рішення і з цих підстав прийняті відповідачем поза межами строку встановленого п. 86.8 ст. 86 ПК України, тобто з порушення вимог чинного законодавства.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 07.09.2020 року за №6, №6, за якими стягуються відповідні суми податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій є протиправними, тому підлягають скасуванню.

Отже, суд приходить до висновку, що Головне управління ДПС у Миколаївській області визначивши в Акті перевірки порушення з боку позивача, на думку суду зробило хибний висновок, заснований на аргументах не підтвердженим жодним належним та допустимим доказом.

Згідно приписів ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку суд вважає, що податковий орган, складаючи акт перевірки та податкові повідомлення-рішення, діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував її належним чином.

За таких обставин позов належить задовольнити, оскільки він обґрунтований та підтверджений матеріалами справи.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Споживчого товариства "Південне споживче товариство" (вул. Андрієва, с. Капустине, Вітовський район, Миколаївська область, 57243, ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.09.2020 року №6, яким до Споживчого товариства «Південне споживче товариство» () застосовано штрафну санкцію у сумі 23 092,00 грн. за порушення п. 1, п. 2, п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.09.2020 року №6, яким до Споживчого товариства «Південне споживче товариство» () застосовано штрафну санкцію у сумі 23 090,00 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Споживчого товариство "Південне споживче товариство" (вул. Андрієва,Капустине,Вітовський район, Миколаївська область, 57243, код ЄДРПОУ 31715858) судовий збір в розмірі 2102,00грн., сплачений квитанцією від 02.10.2020р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов