Справа № 200/9689/20-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 р. Справа№200/9689/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просив:

- визнати неправомірними дії відповідача, а саме визнати рішення від 08.09.2020 року за №256 протиправним та скасувати його;

- зобов`язати відповідача призначити Комісію, яка-б допомогла позивачу реалізувати своє право на отримання пенсії на пільгових умовах при досягненні 50 річного віку за списком №1 та врахувати підземний стаж за періоди роботи з 19.11.2002 року по 27.03.2003 року на підприємстві ТОВ «Рапід» та з 09.04.2003 року по 31.03.2008 року на шахті «Красноармійська» ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування пенсій за минулий час та поновити виплату пенсії в подальшому;

- стягнути з відповідача суму невиплаченої щомісячної державної пенсії з моменту звернення із первинною заявою про нарахування пенсії за пільгових умов до відповідача, а саме з 04 вересня 2020 року;

- стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у сумі 1681,60 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виклик свідка відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Добропільского об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням відповідача від 08.09.2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з недостатністю пільгового стажу на підземних роботах, з причин неврахування часу трудової діяльності позивача на підприємстві ТОВ «Рапід» з 19.11.2002 року по 27.03.2003 рік та на шахті «Красноармійська» ОСОБА_2 з 09.04.2003 року по 31.03.2008 року у зв`язку відсутністю уточнюючих пільгових довідок.

Позивач вважає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії протиправним та таким, що не ґрунтується на законі та порушує його права, за захистом яких він вимушений звертатись до суду.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначено, що рішенням управління від 08.09.2020 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

До пільгового стажу позивача за Списком №1 управлінням не було зараховано періоди роботи з 19.11.2002 року по 27.03.2003 року на підприємстві ТОВ «Рапід» в якості електрослюсаря підземного, з 09.04.2003 року по 31.08.2005 року в якості електрослюсаря підземного, з 01.09.2005 року по 05.12.2006 року в якості машиніста підземних установок та з 06.12.2006 року по 31.03.2008 року в якості електрослюсаря підземного на шахті «Красноармійська» ОСОБА_3 , оскільки заявником не надані довідки уточнюючі пільговий характер роботи.

Відповідно до наданих документів загальний стаж позивача складає 25 років 4 місяців 8 днів, у тому числі стаж роботи в підземних умовах ст. 14-25 16 років 9 місяців 27 днів. Навчання за фахом, що зараховується до пільгового стажу 2 роки 10 місяців 29 днів. В загальній кількості стаж роботи в підземних умовах складає 19 років 8 місяців 26 днів.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

04.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою №256 про призначення пенсії згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 08.09.2020 року №256 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного підземного стажу роботи, що дає право на пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 25 років.

Оскільки позивачем до управління не були надані довідки уточнюючі пільговий характер роботи до його пільгового стажу не були зараховані наступні періоди роботи: з 19.11.2002 року по 27.03.2003 року на підприємстві ТОВ «Рапід» в якості електрослюсаря підземного, з 09.04.2003 року по 31.08.2005 року в якості електрослюсаря підземного, з 01.09.2005 року по 05.12.2006 року в якості машиніста підземних установок та з 06.12.2006 року по 31.03.2008 року в якості електрослюсаря підземного на шахті «Красноармійська» ОСОБА_3 .

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно відмови в призначені пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно з нормами ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами встановленими нормами ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до положень ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до положень вищевказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За правилами визначеними нормами п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового ставку приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті на протязі повного робочого дня виконанням робіт, передбачених Списком № 1. При цьому під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу (роз`яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства праці від 10.05.1994 № 01-3/406-02-2 та № 06-1649).

Посади, які обіймав позивач і не зараховано до пільгового стажу періоди роботи віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, що підтверджено відповідними довідками за встановленою формою і не заперечується пенсійним органом.

У відповідності до положень п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 в період з 19.11.2002 року по 27.03.2003 року позивач працював на підприємстві ТОВ «Рапід» в якості електрослюсаря підземного, з 09.04.2003 року по 31.08.2005 року в якості електрослюсаря підземного, з 01.09.2005 року по 05.12.2006 року в якості машиніста підземних установок та з 06.12.2006 року по 31.03.2008 року в якості електрослюсаря підземного на шахті «Красноармійська» Селідовського УПШ.

Всі записи в трудовій книжці позивача про періоди роботи у вищезазначених підприємствах виконані роботодавцями у відповідності до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників і не містять неточних або неправильних записів чи будь-яких виправлень.

Позивачем надано індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 видану Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України від 12.10.2020 року №1488/02, у якій зазначені суми нарахованої заробітної плати за спірні періоди роботи, а також зазначено код підстав для обліку спеціального стажу за № для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими умовами праці.

Таким чином, за наявності у позивача основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави та необхідність у підтвердженні стажу роботи позивача відповідно до Постанови КМУ № 637.

Відповідно п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати її внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтями 13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні стажу його роботи в період з 19.11.2002 року по 27.03.2003 року на підприємстві ТОВ «Рапід» в якості електрослюсаря підземного, з 09.04.2003 року по 31.08.2005 року в якості електрослюсаря підземного, з 01.09.2005 року по 05.12.2006 року в якості машиніста підземних установок та з 06.12.2006 року по 31.03.2008 року в якості електрослюсаря підземного на шахті «Красноармійська» ОСОБА_3 , оскільки стаж роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці, а підстав для перевірки такого запису судом не встановлено, оскільки обґрунтувань невідповідності записів відповідачем не наведено.

Крім того, відповідно до п. 3 ст. 44 Закону України №1058 та п. 4.2 Порядку №22-1 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Частиною 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З врахуванням наведених обставин та норм чинного законодавства судом було встановлено, що стаж роботи позивача (за спірні періоди часу), визначений у його трудовій книжці, підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо вимог позивача про зобов`язати відповідача призначити Комісію, яка б допомогла позивачу реалізувати своє право на отримання пенсії на пільгових умовах при досягненні 50 річного віку за списком №1 та врахувати підземний стаж за періоди роботи з 19.11.2002 року по 27.03.2003 року на підприємстві ТОВ «Рапід» та з 09.04.2003 року по 31.03.2008 року на шахті «Красноармійська» ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року М 18-1 «Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років».

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Відповідно до норм пункту 6 Порядку № 18-1 основними завданнями Комісії є:

розгляд заяв про підтвердження стажу роботи (додаток 1) та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку;

участь у підготовці методичних посібників з розгляду питань про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Для виконання покладених на Комісію завдань їй, відповідно до пункту 7 зазначеного Порядку, надається право:

- заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи , або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально;

- запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій;

- отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку;

- інформувати органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії.

Згідно пункту 11 Порядку № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи:

1)заяву про підтвердження стажу роботи;

документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

1)трудову книжку;

2)документи, видані архівними установами, зокрема:

а)довідку про заробітну плату;

б)копії документів про проведення атестації робочих місць;

в)копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

З матеріалів справи не встановлено, що позивач звертався до управління з заявою про підтвердження стажу роботи, а відповідач цю заяву не розглянув.

Суд звертає увагу, що стаття 245 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, передбачає можливість зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії лише у випадку визнання протиправною бездіяльності.

Отже, за відсутності заяви позивача про підтвердження стажу роботи відсутня бездіяльність пенсійного органу, в зв`язку з чим дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги в частині здійснення нарахування позивачу пенсії за минулий час, поновлення виплати пенсії в подальшому, та стягнення з відповідача суми щомісячної державної пенсії з моменту звернення із первинною заявою задоволенню не підлягають, оскільки вказані повноваження є передчасними, а пенсія на момент розгляду справи ще не призначена.

Проте суд наголошує, що право позивача на отримання належних йому пенсійних виплат не може ставитися в залежність від підтвердження в судовому порядку тих обставин, які існували на час звернення позивача із первинною заявою, та викликали сумнів у пенсійного органу, та таке право підлягає поновленню з моменту його виникнення, з врахуванням первинного звернення до пенсійного органу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №172/730/17 (2-а/172/23/17).

Отже, після скасування судом рішення відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 04.09.2020 року і прийняти рішення з урахуванням зарахованих судом до спеціального стажу спірних періодів праці позивача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 139, 242, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 08.09.2020 року №256 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 04.09.2020 року про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 19.11.2002 року по 27.03.2003 року в якості електрослюсаря підземного на підприємстві ТОВ «Рапід», з 09.04.2003 року по 31.08.2005 року в якості електрослюсаря підземного, з 01.09.2005 року по 05.12.2006 року в якості машиніста підземних установок та з 06.12.2006 року по 31.03.2008 року в якості електрослюсаря підземного на шахті «Красноармійська» ОСОБА_3 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 1681,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш