Справа № 400/5141/20
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 р. № 400/5141/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагаря В.С., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

третя особа:ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

про:скасування наказу від 13.07.2020 № 49/1763/12.01-23/20,

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради (далі - відповідач), за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , у якому просить скасувати наказ №49/1763/12.01-23/20 від 13.07.2020 щодо затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, а саме: «Реконструкція квартири № НОМЕР_1 під розміщення медичного кабінету по АДРЕСА_3 ».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу у липні 2020 року стало відомо, що в квартирі АДРЕСА_4 проводяться ремонтні роботи, а саме реконструкція квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 під розміщення медичного кабінету. Позивач та інші співмешканці будинку по АДРЕСА_3 категорично проти облаштування будь-якого закладу охорони здоров`я, незалежно від спрямованості його діяльності та обсягу послуг, тому вважає, що затвердження відповідачем містобудівних умов та обмежень на проектування вищезазначеного об`єкта безпосередньо впливає на його права. Позивач також вважає, що при затвердженні оскаржуваного наказу порушено вимоги містобудівного законодавства, оскільки реконструкція жилого приміщення здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ДБН В.2.2-15:2019 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення", проектної документації, виготовленої відповідно до вимог ДБН А.2.2--2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво об`єктів" та погодженої з усіма зацікавленими службами міста, а також з співласниками будинку. Однак жодної згоди співвласників (сусідів) на проведення реконструкції квартири 60 гр. ОСОБА_2 не отримував. Крім того, для облаштування додаткового виходу, передбаченого робочим проектом, потрібно належним чином мати оформлену земельну ділянку для можливості збільшення (зміни) зовнішніх геометричних розмірів квартири АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 20.11.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування зазначено, що оскаржуваний наказ не порушує жодних прав чи законних інтересів позивача, відтак у нього відсутні підстави для звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права. Вказав, що наказ лише визначає перелік дій, які повинен здійснити ОСОБА_2 для отримання погодження архітектурно-проектного рішення об`єкту в департаменті архітектури та містобудування ММР - головного архітектора міста. Вказане рішення носить зобов`язуючий, а не дозвільний характер, оскільки визначає перелік дій, які зобов`язаний вчинити перш, ніж питання про видачу дозволу на здійснення реставрації за вказаною адресою взагалі розглядатиметься.

Третя особа пояснень по суті спору не надала, хоча була належним чином повідомленна про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (третя особа у цій справі) звернувся до відповідача із заявою щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, а саме реконструкції кв. АДРЕСА_5 під розміщення медичного кабінету, за адресою: АДРЕСА_3 .

Департаментом архітектури та містобудування Миколаївської міської ради було видано гр. ОСОБА_3 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затвердженого наказом від 13.07.2020 р. №49/1763/12.01-23/20 для проектування об`єкта будівництва, а саме: "Реконструкція квартири АДРЕСА_5 під розміщення медичного кабінету по АДРЕСА_3 " в межах зовнішніх геометричних розмірів існуючих фундаментів у плані та зовнішніх геометричних розмірів будівлі (приватна власність відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.05.2020 №210052177).

Позивач не погоджуючись з наказом від 13.07.2020 р. №49/1763/12.01-23/20, звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.

Визначаючись щодо змісту порушень, встановлених в ході перевірки, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

4) витяг із Державного земельного кадастру.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження містять:

назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта;

інформацію про замовника;

відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні;

гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах;

максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки;

максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону);

мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд;

планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонд', прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони);

охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.

Судом проаналізовано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки та встановлено їх відповідність за складом та змістом Закону № 3038-VI.

При цьому, як вбачається з положень статті 29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (поряд з технічними умовами та завданням на проектування). Тобто, містобудівні умови та обмеження призначені виключно для встановлення вимог, які мають бути враховані при подальшому проектуванні об`єктів містобудування.

Крім того, положеннями ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» визначається, що при здійсненні містобудівної діяльності повинна бути забезпечена, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Окрім цього, з аналізу положень частини 3 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається, що для отримання містобудівних умов та обмежень надається згода власника майна, однак не передбачено обов`язку подання згоди власників суміжних квартир.

Таким чином, суд не приймає до уваги висловлені в позові доводи позивача про відсутність згоди усіх співвласників (сусідів) про надання третій особі згоди на реконструкцію квартири АДРЕСА_5 , оскільки обов`язковість таких не зазначена у передбаченому частиною 3 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вичерпному переліку документів для надання містобудівних умов та обмежень.

Щодо доводів позивача, на те, що для облаштування додаткового виходу до медичного кабінету потрібно мати належним чином оформлену земельну ділянку, суд зазначає, наступне.

Згідно поданої гр. ОСОБА_2 заяви від 13.07.2020 р. №49/1763/12.01-23/20 та документів, зокрема проектом, планується здійснення реконструкції квартири з улаштуванням вхідної групи без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані, з улаштуванням пандусу.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури може здійснюватися без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм та правил.

Згідно поданих гр. ОСОБА_2 документів не передбачено проведення забудови земельної ділянки, проектом передбачено лише проведення реконструкції квартири в її межах, без зміни фундаментів у будівлі. Таким чином, ОСОБА_2 не потрібен документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Крім того, містобудівними умовами та обмеженнями визначені планувальні обмеження, у тому числі щодо розміщення об`єкту в історичній частині, а саме: об`єкт знаходиться в межах історичної частини міста та є пам`яткою архітектури-будинок спеціалістів II половини 30 рр. XX ст. та потребує одержання погодження спеціально уповноваженого органу з питань культури та охорони культурної спадщини.

Також, оцінюючи доводи позивача щодо наявності/відсутності факту порушення прав позивача оскарженим рішенням відповідача, суд враховує таке.

Відповідно до положень ст.ст. 4, 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивач (особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду) в позовній заяві зазначає виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначає докази, що підтверджують вказані обставини. Отже, позивач не повинен скаржитися абстрактно та обґрунтовувати звернення до суду лише власним переконанням про вплив тих чи інших рішень суб`єкта владних повноважень на його правове становище. Для надання особі судового захисту суд повинен встановити, чи дійсно порушене право, свободу чи інтерес позивача, а якщо таке порушення дійсно відбулося, - пересвідчитися, що таке спричинене саме відповідачем. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення прав, свобод чи інтересів позивача повинен довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Доводи позивача зводяться до того, що оскаржуваним рішенням порушено його приватні інтереси, безпечне середовище для життя та здоров`я та санітарно-епідеміологічне благополуччя.

Однак судом встановлено, що в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Також суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановив суд, оскаржуваний наказ №49/1763/12.01-23/20 від 13.07.2020 щодо затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, а саме: «Реконструкція квартири № НОМЕР_1 під розміщення медичного кабінету по АДРЕСА_3 » є актом індивідуальної дії, яке породжує права та обов`язки для ОСОБА_2 щодо затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, отримання у встановленому порядку технічних умов на інженерне забезпечення проекту, розроблення робочого проекту; звернення в інспекцію ДАБК для отримання дозвільних документів, які дають право на початок виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Отже, оскаржуваний наказ носить зобов`язуючий, а не дозвільний характер, оскільки визначає перелік дій, які зобов`язаний вчинити ОСОБА_2 перш, ніж питання про видачу дозволу на здійснення реставрації за вказаною адресою взагалі розглядатиметься.

З огляду на вказане у правовідносинах із затвердження містобудівних умов та обмежень ОСОБА_2 позивач не є їх учасником, тому оскаржуване рішення відповідача не породжує для позивача жодних прав та обов`язків, відтак право на захист у позивача відсутнє.

Окрім цього, суд встановив, що по формі та змісту містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, що затверджені оскаржуваним наказом відповідають вимогам ч. 5 ст. 29 Закону № 3038, якою встановлено вичерпний перелік містобудівних умов та обмежень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач станом на день затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, а саме реконструкція гр. ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_4 , діяв в порядку та в спосіб, що визначений чинним законодавством, відтак відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу відповідача про затвердження таких містобудівних умов та обмежень.

Суд також звертає увагу, що ані в позові, ані під час розгляду справи судом позивачами не наведено обґрунтованих мотивів щодо того, яким чином оскаржуваний наказ відповідача порушує права позивача, тобто породжує, змінює або припиняє його права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ураховуючи зазначене вище, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення. З огляду на це у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар