Справа № 460/281/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
20 січня 2021 року м. Рівне №460/281/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Н.О. Дорошенко, розглянувши заяву представника позивача з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
доКорнинської сільської ради
провизнання протиправними та скасування рішень,
№ 975 від 18.08.2020 про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;
№ 976 від 18.08.2020 про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 0,92 га для ведення особистого селянського господарства.
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у разі невжиття таких заходів забезпечення позову існує загроза, що протиправні рішення відповідача будуть виконані, чим позивач незаконно буде позбавлений права власності на майно фермерського господарства та на безоплатну приватизацію частини земельної ділянки цього господарства. Натомість, особи, які не мають законних прав на приватизацію земельної ділянки ФГ "МАУН", та голова ФГ отримають її у власність і безперешкодно здійснять її відчуження (і саме таку мету вони переслідують при сприянні Корнинської сільської ради).
Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ст.154 КАС України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З аналізу вказаної норми слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Пунктом 1 частини першої статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.
При цьому, суд звертає увагу на те, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.
Так, предметом судового спору в даній справі є рішення Корнинської сільської ради:
№ 975 від 18.08.2020, згідно з яким Корнинська сільська рада вирішила надати дозвіл гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с. Колоденка;
№ 976 від 18.08.2020, згідно з яким Корнинська сільська рада вирішила надати дозвіл гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,92 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с. Колоденка.
Відповідно до Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Суд зазначає, що оспорені позивачем ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, які вичерпують свою дію фактом їх виконання. Так, означеними актами з часу їх прийняття Корнинська сільська рада: надала згоду на поділ земельної ділянки комунальної власності; погодила технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності; надала дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, - тобто юридичні наслідки таких рішень органу місцевого самоврядування настали з моменту прийняття рішень.
При цьому, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, виходячи зі змісту норм земельного законодавства, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування з питань надання у власність земельних ділянок, вбачається, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. Саме по собі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.
З урахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача, що внаслідок виконання оспорених рішень органу місцевого самоврядування вона буде позбавлена права власності на майно фермерського господарства та права на безоплатну приватизацію частини земельної ділянки такого господарства, оскільки спірні рішення не зумовлюють переходу права власності на земельні ділянки.
Наведені підстави свідчать на користь висновку, що забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення вищевказаних рішень органу місцевого самоврядування не вплине на можливість виконання судового рішення у даній справі, в разі його постановлення на користь позивача.
Суд також відхиляє покликання позивача щодо очевидної протиправності оскаржених рішень відповідача, позаяк надані позивачем докази не дають суду підстав для висновку щодо очевидної протиправності рішень. Окрім цього, зазначені обставини можуть бути встановлені виключно в ході судового розгляду по суті адміністративної справи, при перевірці правомірності відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтувала своїх доводів, що невжиття заходів забезпечення позову об`єктивно може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в адміністративній справі.
З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову з підстав, наведених позивачем, а відтак в задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повна ухвала складена 20 січня 2021 року.

Суддя Н.О. Дорошенко