Справа № 640/29088/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

19 січня 2021 року м. Київ № 640/29088/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Херсонського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Херсонського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо прийняття рішення № 99 від 26.07.2018 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю майора ОСОБА_2 на користь його дружини ОСОБА_1 у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством України;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо прийняття рішення (наказу від 08.08.2018 № 440-ОС) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю майора ОСОБА_2 на користь його дружини ОСОБА_1 у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством України;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 призначити, ОСОБА_1 , з урахуванням раніше проведених виплат, одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю майора ОСОБА_2 в розмірі 440500,00 грн в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані па навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) виплатити одноразову грошову допомогу з урахуванням раніше проведених виплат члену сім`ї померлого майора ОСОБА_2 - дружині ОСОБА_1 в сумі 440 500,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що не погоджується з розміром виплаченої одноразової грошової допомоги, оскільки відповідачами мало бути прийняте рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, коли настала смерть військовослужбовця, а не у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, яку отримала позивач.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача до суду подано документ про сплату судового збору у сумі 1681,60 грн та заяву про поновлення строку звернення до суду.

Так, в заяві про поновлення строку звернення до суду представник не заперечує, що позивач дійсно 13.08.2018 отримала грошову допомогу у зв`язку зі смертю майора ОСОБА_2 у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак щодо обставин звернення до суду з даним позовом після спливу більш ніж дворічного строку після виплати такої допомоги, вказує наступні причини.

Представник, зокрема, зазначає, що листом командування Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.07.2018 за № 11/К-47 позивача повідомлено, що її звернення про призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі її чоловіка отримано та зареєстровано за № К-47 від 06.07.2018. Окрім того, цим же листом повідомлено також, що комісією з питань призначення грошової допомоги Херсонського прикордонного загону розглянуто подані позивачем документи щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та направлено їх до Адміністрації Держприкордонслужби за вихідним №11/6468 від 13.07.2018.

Також представник позивача в заяві про поновлення строку звернення до суду стверджує, що позивач дізналася про порушене право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому законодавством, лише у липні 2020 року після отримання відповідей на адвокатські запити до відповідачів.

Суд, розглянувши доводи представника позивача, зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз вказаної норми КАС України дозволяє дійти висновку про те, що застосування строків звернення до суду в адміністративному судочинстві не залежить від того, яким чином відбулося порушення прав, свобод та інтересів позивача: шляхом вчинення відповідачем протиправної дії, допущення протиправної бездіяльності чи прийняття протиправного рішення, а також від характеру таких дії, бездіяльності та рішення (одноразового, багаторазового, триваючого тощо). Визначальною обставиною в контексті даної норми є те, що позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свої прав, свобод та інтересів, позаяк, з відповідного моменту розпочинається перебіг строку звернення до суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 (справа № 813/3756/17) вказав, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Окрім того, порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (постанова Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №6-2469цс16).

Тобто, позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.

Суд зауважує, що ініціатором звернення за отриманням одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця була саме позивач, надавши Херсонському прикордонному загону Державної прикордонної служби України Військова частини НОМЕР_1 пакет документів, передбачений пунктом 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В подальшому, начальником НОМЕР_2 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України поданий позивачем пакет передано розпоряднику коштів (Адміністрації Державної прикордонної служби України) для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні.

Суд наголошує, що згідно з пунктом 13 Порядку розпорядник бюджетних коштів (в даному випадку - Адміністрація Державної прикордонної служби України) приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, розпорядник бюджетних коштів письмово повідомляє заявника виключно про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, у випадку ж прийняття позитивного рішення, таке рішення надсилається разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, мотивовані тим, що позивач не отримувала листа від Адміністрація Державної прикордонної служби України щодо призначення одноразової грошової допомоги та її розміру, оскільки Порядком не передбачено надіслання такого листа заявнику у випадку прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з долучених до позовної заяви документів, 26.07.2018 Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого ОСОБА_2 .

Згідно з наказом начальника 79 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України "Про виплату одноразової грошової допомоги" від 08.08.2018 №440-ОС, позивачу виплачена одноразова грошова допомога 13.08.2018.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 14 Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Тобто, позивач не могла не знати про розмір отриманої грошової допомоги.

Суд наголошує, що позивач 13.08.2018 отримала одноразову грошову допомогу як дружина (член сім`ї загиблого майора ОСОБА_2 ) у сумі 881 000 грн. Враховуючи, що даний вид допомоги призначається у кратному розмірі до прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з виплачених сум можливо встановити, що розмір призначеної одноразової грошової допомоги дорівнював 500-кратному розміру відповідного прожиткового мінімуму для працездатних осіб (881 000,00 грн / 1762,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року).

Таким чином, про призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного року, позивач дізналася у серпні 2018 року, отримавши відповідну допомогу.

За таких обставин 13.08.2018 позивач могла дізнатися про порушення своїх прав виплатою одноразової допомоги не у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Суд зазначає, що правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Цей обов`язок закріплений в частині першій статті 68 Конституції України, за змістом якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Разом з тим, обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тобто, закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідомий принцип права: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, який міститься в частині другій статті 68 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Тому, на переконання суду, якщо позивач вважала, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідачів порушенні її права чи законні інтереси, то з урахуванням презумпції знання законодавства вона мала знати, що згідно з приписами КАС України може оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність до суду в межах строку звернення, визначеного цим Кодексом.

Суд наголошує, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Варто зазначити, що ні позивачем, ні її представником ані в позові, ані в заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено конкретної дати, коли позивач дізналася про порушення її прав, інтересів (не призначення та не виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму) та за яких обставин. Однак суд зазначає, що позивачем вчинено ряд послідовних дій, а саме: укладено договір з адвокатом з метою надання позивачу правничої допомоги, звернення представника до відповідачів з адвокатськими запитами щодо отримання інформації про розмір призначеної до виплати суми, отримання відповідей на такі запити та звернення до суду з позовом.

Таким чином, суд відхиляє доводи представника позивача, що про порушення своїх прав й інтересів позивача дізналася лише в липні 2020 року, після отримання відповідей на адвокатські запити.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Критерії "поважності" причин пропуску строку звернення до суду визначив Верховний Суд у постанові від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, вказавши, зокрема, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Так, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17 також зауважила, що нерозуміння або незнання законодавства не свідчить про наявність поважних причин для поновлення процесуального строку.

При цьому, згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що звернення до відповідачів з адвокатським запитами не змінює того факту, що про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб ОСОБА_1 дізналася 13.08.2018.

Суд зазначає, що у даному позові позивач фактично не погоджується з рішенням про розмір призначеної одноразової грошової допомоги, проте не наводить жодних поважних причин для звернення до суду з даним позовом з пропуском дворічного строку після отримання такої допомоги.

Відповідно до частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене у сукупності, відсутність причин, які свідчили б про об`єктивну неможливість подання позивачем даного позову для захисту своїх прав (ненадання належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду), суд вважає, що позивач пропустила строк звернення до адміністративного суду, з огляду на що позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Суд також зазначає, що сплачений позивачем судовий збір у сумі 1681,60 грн може бути повернуто ухвалою суду за клопотанням позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 256 КАС України, суддя

ухвалив:

Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Херсонського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак