Справа № 120/4780/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

12 січня 2021 р. Справа № 120/4780/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Богоноса М.Б.,

за участю

секретаря судового засідання Михайловського М.В.

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Машкаринець О.В., Зонової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної державної адміністрації, Управління розвитку транспорту Вінницької обласної державної адміністрації, Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії

УСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Комісії з ліквідації Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації, Вінницької обласної державної адміністрації, Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації. У позовній заяві із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (від 21.09.2020) позивач просив:

визнати дії Комісії з ліквідації Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації по наданню неповної інформації за запитом від 26.05.2020 протиправними;

зобов`язати Департамент житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації надати повну інформацію на запит від 26.05.2020, що є в його розпорядженні.

Ухвалою від 09.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

13 листопада 2020 року судом постановлено ухвалу на підставі якої продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 03.12.2020, про що повідомлено учасників справи.

Усною ухвалою суду від 03.12.2020 замінено Департамент житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації його правонаступниками - Управлінням розвитку транспорту Вінницької обласної державної адміністрації, Управлінням розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації та виключено із числа відповідачів Комісію з ліквідації Департаменту.

Заміна відповідача стала підставою для відкладення розгляду справи на іншу дату (12.01.2021).

12.01.2021 позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі в процесуальному статусі співвідповідача Комісію з ліквідації Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації. Клопотання мотивовано тим, що на момент розгляду справи мета для якої було створено комісію (ліквідація Департаменту) не досягнута, адже фактично мала місце реорганізація Департаменту. Тому, позивач вважає, що комісія повинна брати участь при розгляді цієї справи у процесуальному статусі співвідповідача.

У судовому засіданні позивач заявлене клопотання підтримав. При наданні пояснень звернув увагу на те, що незважаючи на припинення Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації як юридичної особи, Комісія із його ліквідації продовжує діяти. На думку позивача, участь Комісії при розгляді цієї справи у процесуальному статусі співвідповідача забезпечить ефективний захист його прав у разі прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог.

Представники відповідачів висловились проти задоволення цього клопотання, вважаючи, що діяльність Комісії припинилася у зв`язку із припиненням Департаменту для ліквідації якого таку Комісію створено. Тому, на їх думку, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Надавши оцінку аргументам клопотанням, поясненням інших учасників справи щодо клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення із таких мотивів.

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 у статусі відповідачів зазначив три суб`єкта, зокрема:

Комісію з ліквідації Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації;

Вінницьку обласну державну адміністрацію;

Департамент житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації.

Оскільки за своїм характером спір пов`язаний із оскарженням дій розпорядника публічної інформації, ухвалою від 09.10.2020 вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.09.2019 Вінницькою обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження «Про ліквідацію Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації» та утворено Комісію з ліквідації Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації (а.с. 47).

До вказаного розпорядження неодноразово вносились зміни в частині складу Комісії з ліквідації Департаменту, зокрема розпорядженнями голови Вінницької обласної державної адміністрації від 11.10.2019 та від 11.03.2020 (а.с. 45, 50).

Із інформації про юридичну особу, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що 16.10.2020 року внесено запис про припинення Департаменту як юридичної особи.

З метою встановлення правонаступника Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації та вирішення процесуального питання щодо заміни відповідача (відповідачів) правонаступником, ухвалою суду від 13.11.2020 продовжено розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

У судовому засіданні 03.12.2020 судом встановлено, що публічними правонаступниками Департаменту, як органу державної влади, що припинився є Управління розвитку транспорту Вінницької обласної державної адміністрації та Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації. Як наслідок судом на підставі ст. 52 КАС України постановлено ухвалу про заміну відповідача (Департаменту) його правонаступниками.

Крім цього, суд встановивши факт припинення Департаменту, дійшов висновку, що Комісія як орган юридичної особи, що створювався з метою здійснення функцій по припиненню юридичної особи теж припинив свою діяльність адже ним досягнуто мету для якої таку Комісію створено, а функціонування Комісії після припинення юридичної особи (Департаменту) є неможливим. Ця обставина стала підставою для висновку, що Комісія втратила статус учасника справи, а тому її виключено із числа відповідачів у справі. При цьому, юридичним фактом, що спричинив втрату Комісією статусу відповідача стало її припинення.

Відтак, статус відповідачів у справі набули:

Відповідач 1 - Вінницька обласна державна адміністрація;

Відповідач 2 - Управління розвитку транспорту Вінницької обласної державної адміністрації;

Відповідач 3 - Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації.

У свою чергу позивач вважає, що припинення Департаменту як юридичної особи не є безумовною підставою для припинення Комісії, що й стало підставою клопотання про залучення її у статусі співвідповідача.

Однак суд критично оцінює аргументи позивача виходячи із таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч. 1 ст. 46 КАС України).

Правовий статусу сторони в адміністративному процесі може набути суб`єкт, який володіє адміністративно процесуальною правосуб`єктністю.

Згідно ч. 1, 3 ст. 43 КАС України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача

Надаючи оцінку адміністративній процесуальній правосуб`єктності Комісії, як суб`єкта правовідносин, що складаються під час здійснення адміністративного судочинства, суд враховує таке.

Загальні положення про юридичну особу наведені у главі 7 розділу ІІ ЦК України.

Згідно з приписами частин другої, третьої статті 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Цим Кодексом встановлюються порядок створення, організаційно-правові форми, правовий статус юридичних осіб приватного права. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Тобто, загальні положення про юридичну особу, наведені у Цивільному кодексі України, розповсюджуються й на юридичних осіб публічного права, до яких, виходячи з вказаного у Кодексі визначення, належить й Департамент, однак, за виключенням питань, які стосуються порядку утворення та правового статусу юридичних осіб публічного права.

В той же час, стаття 105 ЦК України не торкається питань, які б стосувались порядку утворення та правового статусу юридичних осіб публічного права, натомість, унормовує відносини, пов`язані з процедурою виконання рішення про припинення юридичної особи.

За змістом частин першої, третьої, четвертої статті 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Дієслово недоконаного виду «припиняється» яке застосовується у тексті процитованої вище правової норми вказує на те, що здатність комісії представляти інтереси юридичної особи у процесуальних правовідносинах зберігається доти, доки процес припинення юридичної особи триває у часі та не вважається завершеним.

Водночас момент припинення юридичної особи є тим юридичним фактом, із настанням якого і юридична особа і комісія втрачає свою правосуб`єктність, у тому числі й процесуальну, адже за своїм правовим статусом така комісія є органом управління справами «юридичної особи яка припиняється», тобто органом який вправі діяти від імені юридичної особи у процесі її припинення. При цьому твердження позивача про існування комісії «поза межами правовідносин із припинення» та після припинення юридичної особи не узгоджується із метою діяльності комісії для якої вона утворюється.

Згідно з положеннями частини першої статті 10 Закону України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

В силу ч. 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

На підставі інформації про юридичну особу, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 16.10.2020 року внесено запис № 015011419 про припинення Департаменту як юридичної особи. Відтак, на переконання суду, з моменту припинення юридичної особи, припинилася і Комісія як спеціальний орган юридичної особи створений з метою її припинення.

Позивач у наданих суду поясненнях звертав увагу, що на його думку, орган який утворив комісію з метою її припинення повинен прийняти окремий розпорядчий акт про її припинення. Однак суд не погоджується із такими аргументами, оскільки процедуру створення комісії не можна ототожнювати із процедурою її припинення. Так, нормами ст. 105 ЦК України, чітко передбачено обов`язок органу, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначити комісію, тоді як обов`язок прийняте окреме рішення про припинення роботи комісії Кодексом не встановлено. Це додатково вказує на правильність висновку суду про те, що комісія є органом юридичної особи «Ad hoc», який створюється лише з метою виконання спеціальних завдань (управління справами) юридичної особи яка припиняється, а підставою припинення комісії є не прийняття розпорядчого акту про це, а припинення самої юридичної особи.

Крім цього, суд враховує, що згідно ч. 6 ст. 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів врегульовано Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 р. № 1074).

Пункт 19 вказаного Порядку № 1074 врегульовує часові межі здійснення комісією з припинення органу своїх повноважень та передбачає, що право підписувати документи щодо припинення органу виконавчої влади або територіального органу надається голові комісії з моменту його затвердження до дня внесення запису про державну реєстрацію припинення органу виконавчої влади або територіального органу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відтак, норма п. 19 Порядку № 1074 є додатковою підставою для висновку про те, що саме з моменту внесення до ЄДР запису про припинення органу, втрачає свою правосуб`єктність комісія яка утворена з метою його припинення.

Щодо посилань позивача на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа 826/10249/18), то суд не бере його до уваги з наступних мотивів.

Так, у п. 31 вказаної постанови, Велика Палата дійшла висновку, що запис про припинення юридичної особи не є беззастережним доказом того, що юридична особа дійсно припинилася та більше не існує.

Обґрунтовуючи цей висновок, Велика Палата з поміж іншого зазначила, що відповідно до частини четвертої статті 91 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» установлено спростовану презумпцію відомостей, унесених до ЄДР. Такий висновок зроблено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 (провадження № 11-576апп18), від 6 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 11-1272апп18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19) (п. 29-30).

Тому, висновок Великої Палати на який зіслався позивач є релевантним у справах, предметом оскарження у яких є дії державного реєстратора щодо припинення юридичної особи. Тобто у справах, де позивач заявляючи позов переслідує мету спростування презумпції достовірності відомостей про юридичну особу, що внесені до ЄДР. Натомість у цій справі предмет спору із такими вимогами не пов`язаний, а тому посилання позивача на те, що запис про припинення юридичної особи не є беззастережним доказом того, що юридична особа дійсно припинилася є безпідставним.

Підсумовуючи встановлені при розгляді клопотання обставини та надану їм правову оцінку суд доходить висновку, що Комісія з ліквідації Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації, яка утворена розпорядженням від 17.09.2019, припинилася 16.10.2020 (день внесення запису № 015011419 про припинення Департаменту як юридичної особи). З дня її припинення Комісія втратила в тому числі адміністративну процесуальну правосуб`єктність, що виключає підстави для її участі у статусі співвідповідача у цій справі. Тому клопотання про залучення до участі у справі Комісії у статусі співвідповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 42, 43, 46, 248, 256, 294 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в статусі співвідповідача Комісії з ліквідації Департаменту житлово комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 18.01.2021.

Суддя Богоніс Михайло Богданович