Справа № 826/12178/15
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі - Відповідач, Уповноважена особа), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - Третя особа, ПАТ «ВіЕйБі Банк»), про:

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу (депозиту) «НВУ» №861585/2014 від 14.11.2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Уповноваженої особи включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за вкладом в ПАТ «ВіЕйБі Банк» за договором банківського вкладу (депозиту) «НВУ» №861585/2014 від 14.11.2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «ВіЕйБі Банк» за договором банківського вкладу (депозиту) «НВУ» №861585/2014 від 14.11.2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов`язано Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «ВіЕйБі Банк», який має право на відшкодування за рахунок Фонду коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «НВУ» від 14.11.2014 року № 861585/2014 (в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000,00 гривень).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» з ринку (далі - Апелянт, Фонд) подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.12.2020 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 295 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася у тому, що Апелянтом пропущено встановлений ч. 1 ст. 295 КАС України процесуальний строк оскарження рішення суду першої інстанції, а викладені у клопотанні про поновлення строку причини поважними визнані не були, до апеляційної скарги не було надано документ про сплату судового збору.

Як вбачається за матеріалів справи, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Фондом отримано 24.12.2020 року.

На виконання вимог даної ухвали Апелянтом 05.01.2021 року до суду направлено клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого було додано платіжне доручення від 30.12.2020 року №3454 про сплату судового збору, чим було виконано відповідні вимоги ухвали від 18.12.2020 року в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.

Крім того, в указаному клопотанні Апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що Фонд протягом встановленого тридцятиденного строку не мав можливості подати апеляційну скаргу, оскільки, по-перше, починаючи з 18.03.2020 року працівники юридичного департаменту працюють у дистанційному режимі, по-друге, суд вправі поновити строки на апеляційне оскарження.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 18.12.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху, рішення суду першої інстанції прийнято 21.09.2020 року, а копію його повного тексту отримано Уповноваженою особою за адресою м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17 29.09.2020 року (а.с. 84).

При цьому, згідно оголошення, розміщеного на веб-сайті Фонду 08.09.2020 року, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 03.09.2020 року №1627 з 07.09.2020 року відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», делеговані Луньо Іллі Вікторовичу рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.06.2020 року № 1175 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі БАНК».

Відповідно до зазначеного рішення управління майном (активами) ПАТ «ВіЕйБі Банк» та задоволення вимог його кредиторів здійснюється Фондом безпосередньо на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.

Адреса для листування і прийому громадян з питань ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» є наступною: вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053.

Отже, починаючи з 07.09.2020 року Фонд безпосередньо здійснював управління майном (активами) ПАТ «ВіЕйБі Банк». Адресою для листування з питань ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» було визначено: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17. І саме на цю адресу, як було підкреслено вище, було направлено судом першої інстанції копію рішення суду у цій справі, яку, у свою чергу, отримано уповноваженим працівником 29.09.2020 року (а.с. 84).

Крім того, того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що Уповноважена особа в силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є працівником Фонду та виконує від його імені дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Відтак відсутні підстави стверджувати, що Фонд не брав участі у справі №826/12178/15.

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що копія рішення у цій справі направлена судом на адресу, яку Фонд самостійно визначив в якості адреси для листування з питань ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», та таку копію було отримано 29.09.2020 року, то останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було 29.10.2020 року.

Судом враховується, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №820/4420/18.

Посилання Апелянта на перебування з 18.03.2020 року усіх працівників юридичного департаменту Фонду на дистанційній роботі, що перешкоджало забезпечення подання апеляційної скарги у межах установлених КАС України строків судом оцінюється критично, оскільки, по-перше, із змісту доданих до клопотання наказів Фонду від 26.10.2020 року №516 та від 26.11.2020 року №551 вбачається, що дистанційна форма роботи була запроваджена з 02.11.2020 року та з 01.12.2020 року відповідно, у той час як строк на апеляційне оскарження сплинув 29.10.2020 року, і указані накази не містять відомостей щодо конкретних відділів, працівники яких працюють дистанційно, по-друге, відомостей щодо припинення роботи Фонду на час дії карантину Апелянтом не зазначені, по-третє, неможливість своєчасного подання апеляційної скарги виключно через перебування, за твердженням Фонду, усіх працівників юридичного департаменту на дистанційній роботі, не є поважною підставою для поновлення пропущеного більш ніж на півтора місяці строку на апеляційне оскарження, а можуть свідчити лише про неналежну організацію роботи суб`єкта владних повноважень.

Твердження Фонду про гарантоване чинним законодавством право останнього на апеляційне оскарження судового рішення суд вважає помилковим у контексті спірних правовідносин з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 року у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Фондом строку на апеляційне оскарження рішення суду від 21.09.2020 року. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку поновлення строків на апеляційне оскарження - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель