Справа № 459/3633/20
Суддя: Грабовський В. В.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/3633/20
Провадження № 2-а/459/8/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судових засідань Данилів О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді термінову адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області - Турінського Олександра Ярославовича проскасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2020 року позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ДП018 № 996251 від 06.12.2020 року; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. та судовий збір в сумі 420,40 грн. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку для здійснення казначейського обслуговування.На обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. У постанові зазначено, що він порушив вимогидорожнього знаку 5.11. «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», чим порушив пп. 8.4 ґ ПДР. Зазначив, що ПДР не порушував, транспортний засіб був припаркований на пл. Міцкевича, 3, де немає смуги громадського транспорту. Працівники поліції не надали доказів вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, порушено його право на захист, оскільки йому не надано можливості скористатися правовою допомогою. Постанову було винесено без розгляду справи по суті, йому не надано для ознайомлення та підписання оскаржувану постанову.

22.04.2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Суть відзиву зводиться до правомірності оскаржуваного рішення, що підтверджується відеозаписом та постановою.Доказів здійснення позивачем витрат на правничу допомогу (квитанцій, чеків, платіжних доручень тощо) не подано, у зв`язку з цим відсутні підстави для їх розподілу. Зазначає, що мінімальна заробітна плата в Україні становить 5000 грн., у погодинному розмірі - 29,20 грн. Заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. виходить за рамки розумності та справедливості та у чотирнадцять разів перевищує накладене на позивача адміністративне стягнення.

18.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у терміновій адміністративній справі.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у відзиві просить розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом установлено, що 06.12.2020 року поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області - Турінським Олександром Ярославовичемстосовно позивача було винесено постанову серії ДПО18 №996251 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 510 грн.

Зі змісту цієї постанови видно, що позивачеві ставиться у провину те, що він 06.12.2020 року о 13.59 год., керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на площі Міцкевича, 3 у місті Львові, здійснив рух по смузі для руху маршрутних транспортних засобів, яка позначена відповідним дорожним знаком «5.11», чим порушив вимоги пункту 8.4 ґ Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки позивач заперечив порушення ним правил дорожнього руху, яке ставиться йому у провину оспорюваною постановою, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень у спірних правовідносинах, не подано суду доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, зокрема, доказів порушення ним п.п. 8.4 ґПДР України, чим не спростовано відповідних доказів позивача та не доведено правомірності свого рішення, суд дійшов висновку про недоведення порушення позивачем вимоги п.п. 8.4 ґПДР України.

Крім того, відповідачами не подано суду жодного доказу на підтвердження дотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 279 КУпАП), зокрема, права на професійну правничу допомогу, гарантованого ст. 59 Конституції України, на що позивачем зроблено посилання у позовній заяві.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим оспорювану постанову необхідно скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Позивач вказує на порушенням положень ст.276 КпАП України в частині вимог щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке, з врахуванням роз`яснень рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, вказує на місце знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з роз`ясненням, наведеним у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки місце винесення оспорюваної постанови знаходиться у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідача, суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідачем винесено постанову не за місцем вчинення правопорушення.

Позивач стверджує, що поніс витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн.

На підтвердження розміру таких витрат позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 11.12.2020 року та додаток до договору; квитанцію №27234800 від 13.01.2021 року; акт виконаних робіт від 12.01.2021 року, відповідно до якого консультація клієнта 1 год., 840 грн., підготовка та подання позовної заяви з додатками, підготовка та подача адвокатських запитів та отримання інформації на адвокатські запити, відповіді на відзив по 2 год., загальна сума 5044 грн.

Вирішуючи питання розподілу витрат на правничу допомогу, судом ураховано наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Незважаючи на задоволення позову, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд уважає, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, зокрема й у зв`язку з підготовкою та подачею відповіді на відзив, що не передбачене ч. 1 ст. 269 КАС України. Тому суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу до 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 996251 від 06.12.2020 року, винесену поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області - Турінським Олександром Ярославовичем, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420,40 грн. та 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.01.2021 р.

Суддя: В. В. Грабовський