Справа № 120/5917/20-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 січня 2021 р. Справа № 120/5917/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницького області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницького області (далі - відповідач) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25.09.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки відповідно до положень ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом від 02.10.2020 за № 0200-0228-8/46275 відповідач повідомив про призначення позивачу пенсії за віком із застосуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки (4888,83 грн) та не врахував підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення згідно ч. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказані дії позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою від 26.10.2020 відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 КАС України. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов`язано у 15-денний термін з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 . Установлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

16.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що з 02.05.2013 по 20.09.2020 позивач отримувала пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу". З 21.09.2020 позивача переведено на пенсію за віком у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Перерахунок пенсії позивача за віком було здійснено на підставі ст. 42 та 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", враховуючи дані про заробітну плату та документи, що містились в пенсійній справі на момент звернення з заявою про перехід з виду на вид, при цьому, згідно ст. 42-43 Закону № 1058-ІУ, перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати ( доходу) , з якої обчислена пенсія та здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Разом з тим відповідач вказує, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Законодавець ввів таке поняття як "переведення" та розмежував саме умови здійснення призначення пенсії та переведення на інший вид пенсії. Тобто призначення пенсії особі здійснюється один раз. В подальшому особа, в разі наявності такого права, може бути переведена на інший вид пенсії.

Оскільки позивач вперше реалізував своє право на призначення пенсії у травні 2013 року, у Головного управління не було підстав для призначення пенсії за віком повторно, хоч і за нормами іншого Закону. А отже, і не було підстав для застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2017, 2018 та 2019 роки.

Відтак, відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений пенсійним законодавством, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

На виконання вимог ухвали відповідачем до суду також подано копії пенсійної справи позивача.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та в період з 02.05.2013 по 20.09.2020 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу".

21.09.2020 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

25.09.2020 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2017 - 2019 роки.

Листом за вих. №0200-0228-8/46275 від 02.10.2020 управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомлено заявника про переведення на пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та донарахування стажу.

Крім того, зазначено, що позивачу було визначено індивідуальний коефіцієнт страхового стажу, який складає 0,40083, що відповідає 40 рокам 1 місяцям 11 дням страхового стажу (стаж зараховано по 28.12.2018). При цьому, індивідуальним коефіцієнтом заробітку, який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки є 4888,83 грн.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо призначення їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд керується наступним.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058-IV).

За змістом пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Відповідно до матеріалів справи з 21.09.2020 пенсію позивача було переведено на умови, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за матеріалами пенсійної справи.

Вказані обставини сторонами не оскаржуються.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Тому, зі змісту наведених норм слідує, що призначення та виплата пенсії позивача за нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ не входила до правового регулювання Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи до 21.09.2020 пенсію за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ позивач не користувалась жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому, призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.09.2020 відбулось вперше.

За приписами частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У той же час, частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, якщо мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Отже, враховуючи, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в вересні 2020 року відбулося вперше.

Відтак, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи даний спір суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону № 1058-ІV як вперше призначена.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17 (провадження № К/9901/43912/18) та від 18.01.2019 у справі № 577/5237/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21869/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вказане вище дає підстави для висновку, з урахуванням ч. 2 ст. 2 КАС України, про протиправність дій відповідача щодо застосування у спірних правовідносинах норм частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відтак позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до вказаного Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за 2017-2019 роки з 21.09.2020.

За наведеного, позовна вимога про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо призначення позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру як спосіб захисту порушеного права у заявленому вигляді суд зазначає таке.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема, в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на отримання пенсійної виплати у належному розмірі буде зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком з 21.09.2020 із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2017, 2018, 2019 роки.

Крім того, позивач вказує, що вона має право на підвищення розміру пенсії у разі відстрочки часу її призначення, що унормовано ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, позивач вважає, що вона не переведена з одного виду пенсії на інший, а пенсію за віком їй призначено вперше у 63 роки 4 місяці, тому пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням, у зв`язку з чим має право на підвищення розміру пенсії у разі відстрочки часу її призначення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України № 1058- VI, особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 17 травня 2019 року по справі №511/777/17 вказано, що для збільшення розміру пенсію у зв"язку з відстрочкою її призначення необхідними умовами є досягнення пенсійного віку, встановленого Законом № 1058 та наявність страхового стажу, здобутого після досягнення пенсійного віку.

Відповідно до трудової книжки позивача у період з 08.11.2016 по 28.02.2018 позивач працювала на посаді бухгалтера МКП ЖЕК №7.

З огляду на викладене, враховуючи призначення позивачу вперше пенсії за віком згідно ЗУ № 1058-IV, а не переведення з одного виду пенсії на інший, суд дійшов висновку, що позивач має право на підвищення розміру пенсії у разі відстрочки часу її призначення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість позивач довела ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Тому, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки та не врахування підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки її призначення

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 21.09.2020 із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2017 - 2019 роки та врахувати підвищення розміру пенсії за віком в зв"язку з відстрочкою часу її призначення, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ); Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницького області (код ЄДРПОУ - 13322403, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна