Справа № 440/2186/20
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 р. Справа № 440/2186/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2020, суддя А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.06.20 по справі № 440/2186/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання неправомірними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3060-23 від 10 березня 2020 року та № Ф-3060-23 від 12 червня 2019 року;

- зобов`язати відповідача повернути позивачу надміру сплачений 05 березня 2020 року за період ведення останнім господарської діяльності єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 5400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 17 жовтня 1996 року по 22 січня 2020 року здійснював підприємницьку діяльність, у зв`язку із чим перебував на спрощеній системі оподаткування (ІІ група платника єдиного податку). В результаті помилкового (зайвого) подання позивачем у складі звітності з ЄСВ за 2017 рік заповненої таблиці 1 додатку № 5 (форма для ФОП, що обрали загальну систему оподаткування), в його інтегрованій картці додатково відображено заборгованість з ЄСВ. Позивач ОСОБА_1 зазначив, що фактична сплата ЄСВ за 2017 рік здійснена ним у передбачені законодавством строки та розмірі, а тому відображення заборгованості з ЄСВ на підставі помилково поданої звітності вважає неправомірним, оскільки ці обставини зумовлюють констатацію контролюючим органом наявності заборгованості та безпідставного формування вимог про сплату боргу (недоїмки).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3060-23 від 12 червня 2019 року.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3060-23 від 10 березня 2020 року.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) внести зміни до інтегрованої картки платника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) шляхом виключення з неї інформації про наявність заборгованості з Єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що відображалась у зв`язку з винесенням вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3060-23 від 12 червня 2019 року та № Ф-3060-23 від 10 березня 2020 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем самостійно подано до контролюючого органу звітність з ЄСВ за 2017 рік разом із заповненою таблицею 1 додатку № 5 (форма для ФОП, що обрали загальну систему оподаткування), в зв`язку із чим у його інтегрованій картці додатково відображено заборгованість з ЄСВ, що є підставою для формування вимог про сплату боргу (недоїмки) в автоматичному режимі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 12.01.2021 представник позивача Зогаль О.М. та представник відповідача Шимка М.І. підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 17 жовтня 1996 року по 22 січня 2020 року позивач здійснював підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям, у зв`язку із чим перебував на спрощеній системі оподаткування (ІІ група платника єдиного податку) (а.с. 57).

Упродовж 2017 року позивачем, як платником єдиного податку, що перебуває на спрощеній системі оподаткування ІІ групи, сплачувались страхові внески в установлені чинним законодавством розмірі та строки, що відповідачем не заперечується.

08 лютого 2018 року ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік із помилковим заповненням таблиці 1 Додатку № 5 (форма для ФОП, що обрали загальну систему оподаткування) (а.с. 58).

Вищевказані обставини стали підставою для відображення в інтегрованій картці позивача суми заборгованості з ЄСВ (а.с. 79-83), винесення вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3060-23 від 10 березня 2020 року та № Ф-3060-23 від 12 червня 2019 року (а.с. 15, 37), а також для відкриття виконавчого провадження № 60621911.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю вимог про сплату боргу (недоїмки), звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 1 Закону №2464 єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 3 частини першої статті 7 зазначеного Закону передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування єдиного внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, Закон №2464-VI встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати, оскільки метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для його нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, як платником єдиного податку, що перебуває на спрощеній системі оподаткування ІІ групи, сплачувались страхові внески в установлені чинним законодавством розмірі та строки.

При цьому, заборгованість зі сплати ЄСВ нарахована позивачу контролюючим органом у зв`язку з помилковим поданням платником звітності, яка передбачена для платників, що перебувають на загальній системі оподаткування.

Так, пунктами 10 та 11 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14 квітня 2015 року, передбачено, що ФО - підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 1 додатка 5 до цього Порядку. Протягом року в разі призначення пенсії подається Звіт з позначкою "призначення пенсії" за період до дати формування заяви на призначення пенсії, при цьому тип форми "початкова" не зазначається. ФО - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 2 додатка 5 до цього Порядку. Протягом року в разі призначення пенсії подається Звіт з позначкою "призначення пенсії" за період до дати формування заяви на призначення пенсії, при цьому тип форми "початкова" не зазначається.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що подання позивачем звітності з ЄСВ за 2017 рік, обов`язок подання якої не передбачений чинним законодавством для платників відповідної групи, не тягне за собою обов`язку зі сплати визначеної у такому звіті суми, за умови якщо платник своєчасно та в повному обсязі виконав свій обов`язок щодо сплати ЄСВ у строки та розмірі, що передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для групи платників податків на якій він перебував.

Такого висновку колегія суддів дійшла з огляду на те, що в протилежному разі у спірних правовідносинах матиме місце подвійне оподаткуванням одного й того самого доходу платника ЄСВ.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3060-23 від 10 березня 2020 року та № Ф-3060-23 від 12 червня 2019 року як протиправних.

Колегія суддів зазначає, що організацію діяльності з ведення органами Державної податкової служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів № 422 від 07 квітня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881.

Приписами розділу 4 цього Порядку передбачено, що у разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Скасовується в судовому порядку"), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Таким чином, враховуючи приписи Порядку № 422, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки позивача шляхом виключення з неї інформації про наявність заборгованості з ЄСВ, що відображена у зв`язку з винесенням вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3060-23 від 12 червня 2019 року та № Ф-3060-23 від 10 березня 2020 року.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 по справі № 440/2186/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 20.01.21.