Справа № 440/1324/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 р. справа № 440/1324/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Кафанової Г.Г.,

позивач: не прибув,

представника відповідача: Костіної І.Г.,

у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи, у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, розглянув адміністративну справу

за позовомХарківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, вул. Сумська, 77/79, м. Харків, 61023

до відповідачаОСОБА_1 , АДРЕСА_1

простягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 91 478,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (надалі - позивач або Університет) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач або ОСОБА_1 ), в якому просить суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі в сумі 91 478,66 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 20.02.2020 року контракт про проходження військової служби, укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і ОСОБА_1 був достроково розірваний, відповідач виключений з списку особового складу Університету, а тому зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що позивачем не вказано обґрунтованої підстави, яка послугувала причиною розірвання контракту, а при визначенні розміру витрат на грошове забезпечення курсанта за спірний період, необхідно врахувати різницю між грошовим забезпеченням курсанта за відповідний період навчання та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за першим тарифним розрядом. Як зазначає відповідач, грошове забезпечення в розмірі 67 585,71 грн. є його єдиним джерелом існування, а тому не підлягає поверненню згідно ст. 1215 Цивільного кодексу України, на підтвердження чого наводить правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.02.2019 року у справі № 617/640/16-ц (а. с. 75-83).

Позивач подав відповідь на відзив, згідно якої підставою для відрахування ОСОБА_1 був його рапорт, в якому він просив відрахувати його з Університету через небажання продовжувати навчання та відмову від проходження служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Щодо розрахунку витрат грошового та продовольчого забезпечення, то згідно довідки від 19.02.2020 року, відповідач до вступу в Університет вислужив весь строк строкової служби, а тому всі витрати нараховувались відповідачу у повному обсязі згідно вимог чинного законодавства (а. с. 95-98).

Позов подано до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 30.03.2020 року Полтавський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі № 440/1324/20.

Ухвалою від 28.04.2020 року Полтавський окружний адміністративний суд передав справу до Миколаївського окружного адміністративного суду для її розгляду.

Суд прийняв справу до свого провадження (а. с. 65-66).

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу в Університеті з 26.08.2019 року по 20.02.2020 рік на посаді курсанта.

Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з відповідачем 27.08.2019 року (надалі - Контракт) (а. с. 5).

20.02.2020 року Контракт достроково розірваний в зв`язку з відрахуванням від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання.

Відповідач виключений з списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 19.02.2020 року № 40 (а. с. 6).

Відповідно до абзацу 6 п. 1 Контракту, відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1934-XII "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 року, організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 (надалі - Порядок № 964).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно до п. 6 Порядку № 964, витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю:

- курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання;

- курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.

Пунктом 7 Порядку № 964 встановлено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Як вбачається із загального розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 19.02.2020 року № 129, фактичні витрати, пов`язані з його утриманням становлять 91 478,66 грн. та складаються з:

- грошового забезпечення - 67 585,71 грн.;

- продовольчого забезпечення - 13 413,96 грн.;

- речового забезпечення - 6 265,33 грн.;

- медичного забезпечення - 247,54 грн.;

- оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 3 966,12 грн. (а. с. 7).

На виконання п. 3 Порядку № 964, 16.07.2007 року виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (надалі - Порядок розрахунку витрат).

Відповідно до п. 2.1.1.2. Порядку розрахунку витрат, для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку грошового забезпечення береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витрати на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період.

Відповідно до п. 2.1.2.2 Порядку розрахунку витрат, для курсантів, які не вислужили строку строкової служби за визначений період навчання, до розрахунку береться різниця вартості норм харчування курсанта та військовослужбовця строкової військової служби.

Разом з цим, як встановлено судом, відповідач проходив строкову військову службу з 20.05.2010 року по 28.04.2011 року, що становить 11 місяців та 8 днів, а тому після вступу до Університету, витрати на навчання нараховувались ОСОБА_1 у повному обсязі.

Як вже зазначав суд, згідно п. 3 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Викладені норми права та вищезазначений висновок суду спростовують доводи відповідача про неправомірне включення позивачем до розрахунку витрат, які підлягають відшкодуванню, суми грошового та продовольчого забезпечення.

Необґрунтованим є й посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові у цивільній справі № 617/640/16-ц (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79806063), адже висновки суду стосуються законності окремих умов договору на навчання, а в даних правовідносинах укладений Контракт є чинним, не оскаржений та не скасований в судовому порядку, а тому умови Контракту підлягають виконанню сторонами, які їх підписали.

Також судом відхиляються посилання відповідача на норму ст. 1215 Цивільного кодексу України як на підставу звільнення від відшкодування саме грошового забезпечення, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 Цивільного кодексу України, останній регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що відносини, які склались між позивачем та відповідачем під час навчання в Університеті є відносинами у сфері публічної служби, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 804/285/16 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/78977494), то норми Цивільного кодексу України, у тому числі стаття 1215 Цивільного кодексу України, не застосовується до спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем.

Враховуючи викладене, позивачем надано суду належні та допустимі докази понесення фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Університеті на суму 91 478,66 грн., а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

У відповідності до вимог статті 139 КАС України, судові витрати у вигляді сплаченої позивачем суми судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 12, 19, 77, 241 - 243, 246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (вул. Сумська, 77/79, м. Харків, 61023, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (вул. Сумська, 77/79, м. Харків, 61023, ) витрати пов`язані з утриманням під час навчання у розмірі 91 478,66 грн. (дев`яносто одна тисяча чотириста сімдесят вісім гривень шістдесят шість копійок).

3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз