Справа № 400/2871/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 р. № 400/2871/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Новополтавської сільської ради, вул. Мельнична, 105 А, с. Новополтавка, Новобузький район, Миколаївська область, 55642

про:визнання протиправним рішення від 19.05.2020р. № 459, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Новополтавської сільської ради про визнання протиправним рішення від 19.05.2020 р. № 459 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства", зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 41,97 га, кадастровий номер :01:000:1213, що розташована в межах території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, за клопотанням позивача від 21.11.2019 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в листопаді 2019 року звернулася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідач не надав ні дозволу, ні мотивованої відмови, що змусило позивача звернутися до суду (справа № 400/59/20). На момент звернення позивача і після укладення договору оренди землі з громадським об`єднанням для випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" та його державної реєстрації цільове призначення земельної ділянки залишилось незмінним - землі запасу. Надання земельної ділянки в оренду здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки зміна цільового призначення проведена з порушенням закону. Отже, ГО для випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" не має права орендувати земельну ділянку для сінокосіння та випасання худоби. Договір оренди землі позивач вважає штучною перешкодою для отримання нею земельної ділянки у власність. Відтак, рішення відповідача від 19.05.2020 р. № 459 позивач вважає протиправним.

Відповідач 03.09.2020 р. подав відзив на позов (а. с. 32-35) відповідно до якого бажана позивачем земельна ділянка перебуває в оренді ГО для випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" на підставі договору оренди від 02.01.2019 р. (на 1 рік) та від 02.01.2020 р. (на 15 років). Клопотання позивача від 21.11.2019 р. розглянуто на сесії ради та прийнято рішення про відмову в наданні дозволу. Підстав для передачі позивачу земельної ділянки у власність немає, оскільки ділянка перебуває в користуванні ГО для випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" і згода землекористувача відсутня. Оскільки бажана позивачем земельна ділянка перебуває в оренді та не підлягає передачі у власність до припинення права користування та за відсутності згоди орендаря, то такі дії заявника розцінюються відповідачем як невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, що є підставою для відмови у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

17.09.2020 р. позивач подала відповідь на відзив (а. с. 69-70), в якій зазначила, що рішенням відповідача від 26.06.2020 р. договір оренди з ГО для випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" розірвано. Отже, земельна ділянка площею 41,97 га, кадастровий номер :01:000:1213 не перебуває в користуванні.

За клопотанням позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

21.11.2019 р. позивач звернулася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, а саме: із земельної ділянки комунальної власності площею 41,97 га, кадастровий номер :01:000:1213, що розташована в межах території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів, поблизу с. Шевченкове) (а. с. 36).

Рішенням від 19.05.2020 р. № 459 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства" відповідач відмовив у наданні дозволу у відповідності до ч. 5 ст. 116, ч. 7 ст. 118 ЗК України у зв`язку з державною реєстрацією договору оренди землі від 02.01.2020 р., укладеного між Новополтавською сільською радою та ГО для випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" строком на 15 років (а. с. 7).

Так, рішенням відповідача від 17.12.2019 р. № 337 ГО для випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" строком на 15 років надано в оренду земельну ділянку площею 41,97 га, кадастровий номер :01:000:1213 (а. с. 8). Договір оренди землі від 02.01.2020 р. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.03.2020 р. (а. с. 9).

У січні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про визнати протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у ненаданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність, та зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у наданні такого дозволу, у формі рішення сесії, за клопотанням від 21.11.2019 р.

Рішенням суду від 24.07.2020 р. у справі № 400/59/20, яке набрало законної сили 26.08.2020 р., у задоволенні позову відмовлено (а. с. 52-54).

Рішенням відповідача від 26.06.2020 р. № 480 договір оренди з ГО для випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" розірвано.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є ЗК України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з ч. 1-3 ст. 116 ЗК України громадяни … набувають права власності … земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами … здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У ст. 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З огляду на це, позивач, який є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України така процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у ст. 118 ЗК України. Відповідно до положень ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для … ведення особистого селянського господарства … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відносить до виключної компетенції пленарних засідань сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною десятою ст. 118 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність.

Зазначений правовий висновок Верховний Суд висловлював у постановах від 31.01.2018 р. у справі № 814/741/16 і від 14.03.2018 р. у справі № 804/3703/16.

Закон не забороняє діяти так само і у разі прийняття відповідним органом у належній формі рішення про відмову у наданні дозволу з підстав, які особа вважає незаконними.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Таким чином, підставою для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, окрім рішення про надання дозволу, може бути договір або судове рішення.

Суд відзначає, що надання дозволу не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.08.2019 р. по справі № 240/5288/18.

Таким чином, позивач не була позбавлена можливості з листопада 2019 року виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність без рішення відповідача і навіть після отримання рішення про відмову.

Доводи позивача про порушення чинного законодавства при наданні земельної ділянки в оренду не є предметом розгляду даної справи, оскільки є спором про право, який має розглядатися в залежності від суб`єктного складу сторін у порядку цивільного чи господарського судочинства.

Судом встановлено, що у справі № 481/553/20, до якої позивач просила зупинити провадження в адміністративній справі, 11.09.2020 р. Новобузьким районним судом Миколаївської області прийнято рішення про залишення без задоволення позову до Новополтавської сільської ради та ГО по випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" про визнання недійсним рішення 27 сесії 8 скликання Новополтавської сільської ради від 17.12.2019 р. № 337 про надання ГО по випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" в оренду, строком на 15 років, для випасу худоби, земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 41,49 га, кадастровий номер :01:000:1213, що розташована в межах території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та про визнання недійсним договору оренди вищевказаної земельної ділянки, укладеного 02.01.2020 р. між цими відповідачами. Апеляційне провадження у справі не відкрито.

Таким чином, на момент прийняття відповідачем рішення від 19.05.2020 р. № 459 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства" бажана позивачем земельна ділянка перебувала в оренді, договір оренди був чинним. Згода землекористувача на передачу земельної ділянки у власність позивача була відсутня. Відтак, виходячи з обставин, які існували на момент прийняття оскаржуваного рішення, відповідач правомірно відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, після розірвання договору оренди землі з ГО для випасу худоби с. Шевченкове-2 "Степове" позивач має можливість повторно звернутися за отриманням дозволу на розроблення проекту землеустрою бажаної земельної ділянки.

Встановлені судом обставини є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Новополтавської сільської ради (вул. Мельнична, 105-А, с. Новополтавка, Новобузький район, Миколаївська область, 55642, ідентифікаційний код 04376722) про визнання протиправним рішення від 19.05.2020 р. № 459 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства", зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 41,97 га, кадастровий номер :01:000:1213, що розташована в межах території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, за клопотанням позивача від 21.11.2019 р. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19.01.2021 р.

Суддя Н.В. Лісовська