Справа № 420/8845/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8845/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сердюк І.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідачі: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу в режимі відеоконференції за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до начальника Генерального штабу Збройних Сил України (03161, м. Київ пр-т Повітрофлотський, 6), Начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктора Ходот (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 19) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій, зобов`язання за наслідками розгляду скарги від 06.06.2020р. надати відповідь по суті звернення, -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15 січня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до начальника Генерального штабу Збройних Сил України, Начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктора Ходот, в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність начальника Генерального штабу Збройних Сил України в ненаданні ОСОБА_2 відповіді по суті на його звернення від 06.06.2020р.;

визнати протиправними дії Начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктора Ходот при розгляді звернення від 06.06.2020р.;

зобов`язати Начальника Генерального штабу Збройних Сил України за наслідками розгляду скарги ОСОБА_2 від 06.06.2020р. надати відповідь по суті звернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.02.2020р., 15.04.2020р. через засоби поштового зв`язку він звернувся до начальника Генерального штабу Збройних Сил України зі скаргою про порушення допущені при його звільненні у 2001 р., проте отримав відповідь начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктора Ходот, якою повідомлено про відсутність підстав для скасування наказу про звільнення. 06.06.2020р. позивач втретє звернувся до начальника Генерального штабу Збройних Сил України з аналогічною скаргою, на яку отримав відповідь начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктора Ходот від 23.06.2020р. На думку позивача, враховуючи викладені у скарзі обставини, відповідачі мали вжити більш дієвих заходів та підготувати відповідь на запитувану інформацію, надіславши її на адресу позивача.

Позивач вважає, що начальник Генерального штабу Збройних Сил України допустив протиправну бездіяльність, а саме не розглянув звернення позивача по суті. При цьому позивач посилається на пп.17 п. 10 Указу Президента України № 23 від 30.01.2019р., відповідно до якого саме начальник Генерального штабу Збройних Сил України має право на скасування наказу Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України про звільнення позивача зі служби за пп. «д» п. 65 Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу.

Позивач вважає, що Начальник кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктор Ходот вчинив дії, на вчинення яких не мав повноважень, враховуючи зміст звернень позивача та приписи ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», якою визначено, що забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Від Генерального штабу Збройних Сил України надійшов відзив на позовну заяву (вх. №43851/20 від 20.10.2020 р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що 06.06.2020р. працівниками Адміністративного управління Генерального штабу Збройних Сил України прийнято скаргу позивача, здійснено її первинний розгляд та реєстрацію. Того ж дня начальник Генерального штабу Збройних Сил України своїм рішенням визначив її належність до компетенції Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, доручивши опрацювати порушене у ній питання. Відповідь за підписом начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України надана у повному обсязі, доповнень та перегляду не потребує.

Ухвалою від 29.09.2020р. відкрито провадження по справі та визначено, що її розгляд буде проводитись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); призначено судове засідання по справі на 22.10.2020 р.

Ухвалою суду від 22.10.2020 р. у задоволенні клопотання Генерального штабу Збройних Сил України про участь в судовому засіданні 22.10.2020 р. о 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 22.10.2020 р. зупинено провадження по справі до 18.11.2020 р., призначено судове засідання на 18.11.2020 р. 14 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 12.11.2020 р. поновлено провадження у справі; у задоволенні клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 18.11.2020р. зупинено провадження по справі до 17.12.2020 р.; призначено судове засідання на 17.12.2020 р. 14 год. 30 хв.; заяву представника позивача про призначення судового засідання по справі в режимі відеоконференції задоволено; призначено проведення судового засідання, призначеного на 17.12.2020 р. 15 год. 30 хв., у справі № 420/8845/20 здійснювати в режимі відеоконференції; доручено Хмільницькому міськрайонному суду Вінницької області забезпечити проведення відеоконференції вищевказаного судового засідання; зазначено про необхідність позивачу або його представнику для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 420/8845/20 з`явитись до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвалою суду від 17.12.2020 р., яку занесено до протоколу засідання поновлено провадження у справі; у судовому засіданні оголошено перерву до 23.12.2020 р.

Ухвалою суду від 23.12.2020 р. відкладено розгляд справи на 15.01.2021 р.; зупинено провадження по справі до 15.01.2021 р.; клопотання представника відповідача про призначення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено; призначено проведення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Ухвалою суду від 15.01.2021 р., яка занесена до протоколу засідання, поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.01.2021 р. у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі до судового засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:
28.02.2020р. позивач звернувся до начальника Генерального штабу Збройних Сил України зі скаргою, в якій просив скасувати наказ Головногомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 200 від 24.09.2001р. про звільнення з військової служби за пп. «д» п. 65 Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу. Підставами для скасування наказу про звільнення позивач зазначав: 1) контракт на проходження військової служби мав закінчуватися не у 2001р., а у 2004р.; 2) згідно Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу позивача мав право звільняти не Головнокомандувач Сухопутних військ, а заступник Міністра оборони України (а.с. 4).

26.03.2020р. Начальником кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України за наслідками опрацювання звернення позивача повідомлено щодо відсутності підстав для скасування наказу Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 200 від 24.09.2001р. При цьому зазначено про наявність у Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України відповідних повноважень щодо прийняття зазначеного наказу. Крім того вказано, що з дня видання наказу минуло більш, ніж 19 років, відповідні матеріали були знищені встановленим порядком, що унеможливлює здійснення перевірки службових матеріалів до наказу (а.с. 5).

15.04.2020р. позивач звернувся до начальника Генерального штабу Збройних Сил України зі скаргою, в якій зазначено про відсутність у Начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктора Ходот відповідних повноважень щодо скасування наказу Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України. При цьому позивачем зазначено, що такими повноваженнями наділено лише начальника Генерального штабу Збройних Сил України. З урахуванням наведеного позивач просив саме начальника Генерального штабу Збройних Сил України розглянути його скаргу від 28.02.2020р. (а.с. 6).

05.05.2020р. Начальником кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктором Ходот за наслідками опрацювання звернення позивача повідомлено щодо відсутності підстав для скасування наказу Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 200 від 24.09.2001р., з посиланням на відсутність визнання в судовому порядку наказу про звільнення позивача (а.с. 7).

06.06.2020р. позивач втретє звернувся до начальника Генерального штабу Збройних Сил України з аналогічною скаргою, в якій просив саме начальника Генерального штабу Збройних Сил України розглянути його скаргу від 28.02.2020р. (а.с. 8).

11.06.2020р. Начальником кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктором Ходот за наслідками опрацювання звернення позивача повідомлено, що наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 200 від 24.09.2001р. позивача звільнено з військової служби Головнокомандувачем Сухопутних військ Збройних Сил України в межах наданих на той час йому прав та повноважень. Посилаючись на знищення відповідних матеріалів, що стосуються вказаного наказу, відповідач зазначив про відсутність підстав для його скасування (а.с. 9).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

За приписами ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За змістом ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» визначено обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Наказом Міністерства оборони України № 735 від 28.12.2016р. відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та з метою організації роботи зі зверненнями громадян, їх прийому в системі Міністерства оборони України, затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (далі Інструкція № 735).

Відповідно до п.5 розділу 2 Інструкції № 735 відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Згідно п.п. 6, 7 розділу 3 Інструкції № 735 звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення. Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Згідно пп. 24 п.10 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указу Президента України № 23/2019 від 30.01.2019р., начальник Генерального штабу Головнокомандувач Збройних Сил України: в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад (з військової служби) військовослужбовців Збройних Сил, а також призначає на посади та звільняє з посад працівників Генерального штабу.

Відповідно до пп.17 п.10 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указу Президента України № 23/2019 від 30.01.2019р., начальник Генерального штабу Головнокомандувач Збройних Сил України скасовує повністю чи в окремій частині накази керівників структурних підрозділів Генерального штабу, що суперечать Конституції України, іншим актам законодавства України, наказам Міністерства оборони, наказам Головнокомандувача Збройних Сил України та наказам Генерального штабу.

Тобто з урахуванням пп.17 п.10 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України № 23/2019 від 30.01.2019р., саме начальник Генерального штабу Головнокомандувач Збройних Сил України наділений повноваженнями щодо скасовання повністю чи в окремій частині наказів керівників структурних підрозділів Генерального штабу, що суперечать Конституції України, іншим актам законодавства України, наказам Міністерства оборони, наказам Головнокомандувача Збройних Сил України та наказам Генерального штабу.

За приписами ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у зверненні позивача від 06.06.2020р., адресованому начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, позивач просив скасувати наказ Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 200 від 24.09.2001р. про звільнення з військової служби за пп. «д» п. 65 Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу.

Зі змісту наказу № 200 від 24.09.2001р. вбачається, що його прийнято Головнокомандувачем сухопутних військ Збройних Сил України, відтак, з урахуванням змісту звернення позивача від 06.06.2020р., приписів ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», пп.17 п.10 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України № 23/2019 від 30.01.2019р., у начальника Генерального штабу Збройних Сил України були відсутні правові підстави для передачі скарги позивача від 06.06.2020р. для розгляду начальнику кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, за суті яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій, бездіяльності. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом визнання протиправною бездіяльності начальника Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненадання ОСОБА_2 відповіді по суті на його звернення від 06.06.2020р.; зобов`язання Начальника Генерального штабу Збройних Сил України за наслідками розгляду скарги ОСОБА_2 від 06.06.2020р. надати відповідь по суті звернення.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій Начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктора Ходот при розгляді звернення від 06.06.2020р. є необґрунтованими, оскільки позивач взагалі не зазначив які саме дії Начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктора Ходот при розгляді звернення від 06.06.2020р., на його думку, слід визнати протиправними. Крім того, зазначений спосіб захисту, обраний позивачем, не здатний відновити права позивача, які останній вважає порушеними. Відтак, належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде визнання протиправною бездіяльності начальника Генерального штабу Збройних Сил України та зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень вчинити дії.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до начальника Генерального штабу Збройних Сил України (03161, м. Київ пр-т Повітрофлотський, 6), Начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Віктора Ходот (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 19) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій, зобов`язання за наслідками розгляду скарги від 06.06.2020р. надати відповідь по суті звернення, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність начальника Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненадання ОСОБА_2 відповіді по суті на його звернення від 06.06.2020р.

Зобов`язати Начальника Генерального штабу Збройних Сил України за наслідками розгляду скарги ОСОБА_2 від 06.06.2020р. надати відповідь по суті звернення.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.01.2021 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.