Справа № 240/11247/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11247/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

18 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року (прийняте у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо відмови у перерахуванні пенсії, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати, провести доплату та виплачувати в подальшому, а у разі змін в законодавстві проводити відповідні перерахунки з урахуванням заробітної плати в зоні ЧАЕС на виконання постанови КМУ № 543 від 26.06.2019, згідно даних у довідці № 33/16 від 18 грудня 2018 року, (яка міститься в матеріалах пенсійної справи), ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , починаючи з 01 липня 2019 року, пенсію як постраждалого від Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням нарахованої та отриманої заробітної плати в період з 03 травня 1986 року по 21 травня 1986 року та з урахуванням кофіцієнта і зон робіт.

Встановити факт, що він згідно з рішенням Житомирської обласної Ради народних депутатів № 6 від 02.05.1986 в складі зведеного мобільного загону спеціального захисту цивільної оборони Житомирської області приймав участь в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в групі 16- підвозу на посаді водія з 03.05. по 21.05. 1986 у складі загону в 30-ти кілометровій зоні відчуження в населених пунктах: с. Лубянка, с. Стара Красниця.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо відмови у перерахуванні пенсії, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати нарахувати, провести відповідну доплату.

У задоволенні позову в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачувати в подальшому, а у разі змін в законодавстві проводити відповідні перерахунки з урахуванням заробітної плати в зоні ЧАЕС на виконання постанови КМУ № 543 від 26.06.2019, згідно даних у довідці № 33/16 від 18 грудня 2018 року, (яка міститься в матеріалах пенсійної справи), ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , починаючи з 01.07.2019, пенсію як постраждалого від Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням нарахованої та отриманої заробітної плати в період з 03.05.1986 по 21.05.1986 та з урахуванням кофіцієнта і зон робіт та встановити факт, що він згідно з рішенням Житомирської обласної Ради народних депутатів № 6 від 02.05.1986 в складі зведеного мобільного загону спеціального захисту цивільної оборони Житомирської області приймав участь в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в групі 16- підвозу на посаді водія з 03.05. по 21.05.1986 у складі загону в 30-ти кілометровій зоні відчуження в населених пунктах: с. Лубянка, с. Стара Красниця відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо відмови у перерахуванні пенсії, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зобов`язати нарахувати, провести доплату та є обґрунтованими та їх слід задовольнити.

При цьому, суд не вбачає підстав для додаткового встановлення факту, що позивач згідно з рішенням Житомирської обласної Ради народних депутатів № 6 від 02.05.1986 в складі зведеного мобільного загону спеціального захисту цивільної оборони Житомирської області приймав участь в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в групі 16- підвозу на посаді водія з 03.05. по 21.05. 1986 у складі загону в 30-ти кілометровій зоні відчуження в населених пунктах: с. Лубянка, с. Стара Красниця, оскільки це підтверджено відповідними документами зауважень до яких у Пенсійного фонду не було, що знайшло своє відображення у даному рішенні.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач у поданій ним апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що при поданні документів відповідачу разом з заявою про перерахунок пенсії були виконанні усі вимоги Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому у відповідача були відсутні законні підстави для відмови у перерахуванні позивачу пенсії з урахуванням даних зазначених у довідці № 33/16 від 18.12.2018.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відмова у перерахунку пенсії ґрунтувалась на недостовірності видачі довідки № 33/16 від 18.12.2018, оскільки в ході проведеної відповідачем перевірки щодо достовірності поданих документів було виявлено в особовому рахунку по нарахуванню заробітної плати позивача за 1986 рік, де відображено нарахування під шифром 9 «Бригадирские» дописку олівцем абревіатури «ЧАЕС» в сумі 271,78 крб. тому у відповідача відсутні підстави для врахування цієї довідки.

IV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач у поданому відзиві на апеляційну скаргу позивача зазначив, що позивачем хибно зроблено висновок щодо причин відмови в перерахунку пенсії Управлінням, оскільки відмова у перерахунку пенсії ґрунтувалась саме на недостовірності видачі довідки № 33/16 від 18.12.2018, а не на неподанні позивачем документів, що підтверджують факт роботи в зоні відчуження, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні частини позовних вимог.

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху.

05.10.2020 та 02.11.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження на 13.01.2021.

У зв`язку із перебуванням члена колегії у відпустці розгляд справи перенесено на 18.01.2021 в порядку письмового провадження.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

VI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, та особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, інвалідність якої настала у результаті захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

02.01.2019 позивач звернувся за перерахунком пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування збитків, як ліквідатор Чорнобильської катастрофи, згідно ст. 54 Закону України №796-12 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

До заяви про перерахунок було подано довідку №33/16 від 18.12.2018 та розрахунок заробітної плати до зазначеної довідки (написаний вручну), видані ТДВ "Житомирське АТП 11855".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.01.2019 позивачеві було повідомлено в перерахунку пенсії з посиланням на те, що ним не було надано документи, що підтверджують факт роботи в зоні відчуження.

Вказаний факт підтверджується також листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 30.07.2019 №21612/03.7

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

VII. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон від 28.02.1991 № 796-XII).

Вказаний Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру (ч. 1 ст. 1 Закону від 28.02.1991 № 796-XII).

Статтею 49 Закону від 28.02.1991 № 796-XII визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 10 Закону від 28.02.1991 № 796-XII, передбачено основи соціального захисту такої пільгової категорії осіб як учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, наведено визначення осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці - жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

За ч. 1 ст. 59 Зaкoну від 28.02.1991 № 796-XII пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами.

Відповідно до ч. 3 названої статті особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII розширено перелік категорій осіб, на яких розповсюджується вказана норма, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Так, з метою приведення підзаконних нормативних актів у відповідність до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VІІІ, Кабінетом Міністрів України 15.11.2017 року прийнято постанову № 851, якою доповнено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пунктом 9-1, який дублює зміст частини третьої статті 59 Закону та визначає формулу обчислення пенсії по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, для осіб, які виявили бажання на її отримання. До числа таких осіб пункт 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи так само відносить лише осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

З урахуванням викладеного, ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та пункт 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачають, що їх дія поширюється на осіб, які відповідають таким критеріям: особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; така участь особи відбувалася під час проходження дійсної строкової служби; така участь особи призвела до її інвалідності.

Окрім того, суд першої інстанції правильно відмітив, що таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не допускається): особа має статус особи з інвалідністю; особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Приписи ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ врегульовували право осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали інвалідами, на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду (ухвала від 08.05.2018 у справі № 820/1148/18, постанови від 13.02.2018 у справі № 756/8380/16-а та у справі № 193/877/16-а (2-а/193/14/16), від 21.02.2018 у справі № 619/2262/17).

Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25.04.2019 № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової служби", яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ. Саме наявність вказаного словосполучення у конструкції норми ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, давало підстави для поширення права на перерахунок пенсії лише для військовослужбовців, що проходили дійсну строкову службу.

При цьому, у Рішенні Конституційного Суду України наголошується на тому, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.

Досліджуючи порушені в конституційних скаргах питання, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

Отже, на думку Конституційного Суду України, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.

Таким чином, прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 №1р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) стало підставою для поширення права на перерахунок пенсії у розмірі встановленому ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ в тому числі і на категорію військовослужбовців, до числа яких належить позивач.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 № 543 положення абзацу першого пункту 9-1 Порядку № 1210 приведено у відповідність до приписів частини третьої статті 59 Закону №796-XII (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019), а сама формула, за якою розраховується пенсія, змін не зазнала.

Так, зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2019 за № 543 абзац перший пункту 9-1 Порядку № 1210 викладено в такій редакції: "За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: ...".

З матеріалів справи слідує, що позивач, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, та особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, інвалідність якої настала у результаті захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказані факти відповідачем не заперечуються та не спростовуються.

Крім того, факт роботи позивача у зоні відчуження підтверджуються не лише особовим рахунком по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_1 за 1986 рік, а й іншими наданими позивачем до територіального органу Пенсійного фонду документами, зокрема, наказом начальника автоколони № 2193 від 23 травня 1986 року про відрядження ОСОБА_2 та інших працівників підприємства у відрядження в період з 3 (третього) травня 1986 року по 21 (двадцять перше) травня 1986 року в 30 (тридцяти) кілометрову зону по ліквідації наслідків на ЧАЕС, а також довідкою ВАТ Житомирський завод хімічного волокна № 01/129 від 03.03.2012 в якій вказано, що ОСОБА_2 згідно з рішенням Житомирської обласної Ради народних депутатів № 6 від 02.05.1986 у в складі зведеного мобільного загону спеціального захисту цивільної оборони Житомирської області приймав участь в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в групі 16- підвозу на посаді водія з 03.05. по 21.05. 1986 року в складі загону в 30-ти кілометровій зоні відчудження в населених пунктах: с. Лубянка, с. Стара Красниця, с. Варовичі, с. Ковшилівка, які безпідставно та без жодного обгрунтування не було взято відповідачем до уваги.

При цьому підстав для додаткового встановлення факту, що позивач згідно з рішенням Житомирської обласної Ради народних депутатів № 6 від 02.05.1986 в складі зведеного мобільного загону спеціального захисту цивільної оборони Житомирської області приймав участь в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в групі 16- підвозу на посаді водія з 03.05. по 21.05. 1986 у складі загону в 30-ти кілометровій зоні відчуження в населених пунктах: с. Лубянка, с. Стара Красниця, немає оскільки це підтверджено відповідними документами зауважень до яких у Пенсійного фонду не було. Відмова у перерахунку пенсії позивача ґрунтувалась саме на недостовірності видачі довідки № 33/16 від 18.12.2018, а не на неподанні позивачем документів, що підтверджують факт роботи в зоні відчуження.

Отже, позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі передбаченому ч. 3 статті 59 Зaкoну № 796-ХІІ, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дії відповідача, щодо відмови у перерахуванні пенсії, позивачу, відповідно до ст. 54 Зaкoну № 796-ХІІ та зобов`язання нарахувати і провести доплату є обґрунтованими та їх слід задовольнити.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язати відповідача виплачувати в подальшому, а у разі змін в законодавстві проводити відповідні перерахунки з урахуванням заробітної плати в зоні ЧАЕС на виконання постанови КМУ № 543 від 26.06.2019, згідно даних у довідці № 33/16 від 18 грудня 2018 року, (яка міститься в матеріалах пенсійної справи), позивачу, починаючи з 01 липня 2019 року, пенсію як постраждалого від Чорнобильської катастрофи відповідно до Зaкoну № 796-ХІІ з урахуванням нарахованої та отриманої заробітної плати в період з 03 травня 1986 року по 21 травня 1986 року та з урахуванням кофіцієнта і зон робіт суд вважає за необхідне зазначити, що у розумінні КАС України суд не наділений повноваженнями зобов`язувати відповідача до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє, оскільки порушення ще не відбулося.

VIII. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.