Справа № 761/19538/20
Суддя: Фролова І. В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/334/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної служби, треті особи: Заступник командира роти Управління патрульної поліції м. Києва лейтенант поліції Гребелюк Олександр Олександрович,4 батальйон, 4 рота, Управління патрульної поліції міста Києва про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, у якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 червня 2020 року серії ЕАМ № 2698158 винесену заступником командира роти Управління патрульної поліції м. Києва лейтенантом поліції Гребелюком Олександром Олександровичем відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Поданий позов мотивує тим, що заступник командира роти Управління патрульної поліції м. Києва лейтенант поліції Гребелюк Олександр Олександрович, 4 батальйон, 4 рота, виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2698158 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 170 грн., за порушення ч. 6 ст.121 КУпАП.

Зазначає, що 17.06.2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки BMW, модель М850І, державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції о 11 год. 12 хв. за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 80. Працівник патрульної поліції лейтенант поліції Гребелюк Олександр Олександрович повідомив, що причиною зупинки стала відсутність номерного знаку в керованого останнім транспортного засобу в передній частині автомобіля.

За наслідком чого, було прийнято та надано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАМ № 2698158 від 17.06.2020 року. Постанова вмотивована порушенням позивачем п. 2.9.в. Правил Дорожнього Руху та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн (сто сімдесят гривень 00 копійок).

На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 06 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків.

30 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 02 жовтня 2020 року у справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, поданий позов підтримав та просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою серії ЕАМ № 2698158 від 17.06.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень

Зі змісту постанови вбачається, що 17.06.2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки BMW, модель М850І, державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції о 11 год. 12 хв. за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 80. Працівник патрульної поліції лейтенант поліції Гребелюк Олександр Олександрович повідомив, що причиною зупинки стала відсутність номерного знаку в керованого останнім транспортного засобу в передній частині автомобіля. Постанова вмотивована порушенням позивачем п. 2.9.в. Правил Дорожнього Руху та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн (сто сімдесят гривень 00 копійок). У пункті 6 Постанови (час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення) зазначено наступне: «17.06.2020 11:12:37 м. Київ, вул. Межигірська, 80, водій у темну пору доби (в умовах недостатньої видимості) керував ТЗ з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п. 2.9 ПДР - керування водієм ТЗ без номерного знака».

Позивач (або власник автомобіля) не може самостійно встановити державний номерний знак на автомобілі у випадку відсутності у такого автомобіля спеціально передбаченого конструкцією місця для такого знаку. Зокрема, відповідно до вже згаданого п. 2.9.в. Правил Дорожнього Руху самовільне (всупереч конструкції автомобіля) встановлення номерного знаку теж формально передбачатиме порушення зазначеного п. 2.9.в. Правил Дорожнього Руху - адже в такому випадку номерний знак буде закріплений не в установленому для цього місці.

Про обов`язковість наявності номерного знаку саме в установленому для цього місці свідчить також і п. 30.2 Правил Дорожнього Руху, згідно якого «на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів).

Таким чином, відповідний номерний знак наявний на автомобілі, що був під керуванням позивача саме у передбаченому конструкцією автомобіля місці, відповідачем такий номерний знак був ідентифікований, про що свідчить і посилання на його номер у Постанові.

Крім того, пп.) п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 червня 2011 року № 738 Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання встановлено, що «пропуск колісного транспортного засобу, який підлягає державній реєстрації в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС (далі - транспортний засіб) на митну територію України з метою вільного обігу, а також перша державна реєстрація транспортного засобу здійснюється за наявності сертифіката відповідності, виданого згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання».

Зважаючи на викладене, транспортний засіб марки BMW, модель М859І, яким керував Позивач: 1) було переміщено на митну територію України з метою вільного обігу; 2) проведено першу державну реєстрацію транспортного засобу. Такі фактичні дані свідчать про те, що в передбаченому законодавством порядку держава, в особі відповідних органів, допустила транспортний засіб до вільного обігу, перевіривши конструктивну відповідність такого колісного транспортного засобу та не знайшовши підстав для відмови у його реєстрації.

Згідно з ст. 9 КУпАП «адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

У зв`язку з чим, керуючи відповідним транспортним засобом, позивач не вчиняв дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління. Відтак, не вбачається законним притягувати його до відповідальності за дотримання ним правил експлуатації автомобіля, який уповноваженими органами перевірено та допущено у вільний обіг з відповідною державною реєстрацією даного транспортного засобу.

У зв`язку з чим, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому прийнята відповідачем Постанова не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно з ч. 3 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З аналізу наведених нормативно правових актів, та обставин на які послався позивач суд приходить до висновку що відповідачем не доведено обставин законності ухвалення рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 2.9.в. ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, за відсутності фактично буд-яких доказів на підтвердження обставин вини позивача у скоєні правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд кваліфікує не подання відзиву відповідачем, як визнання позову відповідно до ч.4 ст.159 КАС України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Щодо заміни відповідача суд роз`яснює, у відповідності до висновків Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а встановлено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, державні інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 242-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним інспектор.

Таким чином, з урахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, встановлених обставин по справі суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 250, 268-272, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної служби, треті особи: Заступник командира роти Управління патрульної поліції м. Києва лейтенант поліції Гребелюк Олександр Олександрович,4 батальйон, 4 рота, Управління патрульної поліції міста Києва про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2698158 від 17.06.2020 року про накладення адміністративної стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,

Департамент патрульної поліції, адреса місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, .

Заступник командира роти Управління патрульної поліції м. Києва лейтенант поліції Гребелюк Олександр Олександрович, 4 батальйон, 4 рота, адреса місця знаходження - 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9,

Управління патрульної поліції міста Києва, адреса місця знаходження - 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Повний текст рішення виготовлений 17 грудень 2020 року.

Суддя: