Справа № 426/10492/20
Суддя: Осіпенко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Чмихало М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове Луганської області адміністративну справу за адміністративним позовом с до інспектора УПП у м. Києві Бондар Марини Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Бондар Марини Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення посилаючись на те, що згідно постанови про накладання на нього адміністративного стягнення від 22 січня 2020 року він 22.01.2020 року о 19 годині 03 хвилини за адресою: м. Київ, бульвар Арперова, 48 порушив правила дорожнього руху, а саме п. 17.1. на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8. або 5.11 забороняється рух і зупинка транспортних засобів на цій смузі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, Правил дорожнього руху він не порушував, протокол про адміністративне правопорушення був складений без з`ясування усіх обставин, що мають суттєве значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення та без будь яких доказів, що могли б підтвердити факт вчинення адміністративного правопорушення. Просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, у якій роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, був залучений Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

10 грудня 2020 року від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Щур І.В., до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що твердження Позивача, викладені у позовній заяві, є необґрунтованими, хибними та такими, що не підлягають задоволенню судом. Крім того, позивачем на підтвердження обставин, за яких, на його думку, відбулось порушення його прав, свобод чи інтересів не надано жодного доказу. Вважає вину Позивача у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення доведеною та підтвердженою відеозаписом здійсненим за допомогою нагрудної камери інспектора, на якому він визнав вину у скоєному ним адміністративному правопорушенні. Просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином у позовній заяві просить проводити розгляд справи у його відсутність.

Відповідач, інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Бондар М.А., у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 січня 2020 року інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві старший лейтенант поліції Бондар Марина Анатоліївна винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою застосувала до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зазначивши в постанові, що ОСОБА_1 22.01.2020 року о 19 годині 03 хвилини за адресою: м. Київ, бульвар Арперова, 48 порушив правила дорожнього руху, а саме п. 17.1. на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8. або 5.11 забороняється рух і зупинка транспортних засобів на цій смузі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 2).

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 122 КУпАП, передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивач зазначає, що свою вину заперечував, оскільки правил дорожнього руху він не порушував та зупинився на вимогу працівника поліції.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, відповідачем жодним доказом не було доведено факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У своїх поясненнях представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України зазначає, що вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора, на якому останній повністю визнав вину у скоєному адміністративному правопорушенні, але дана обставина нічим не підтверджена, а саме даний відеозапис для огляду у судовому засіданні наданий не був, крім того, п. 9 постанови ЕАК № 2010054 «До постанови додається», не містить жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 та взагалі відсутні відомості про те, що під час складення адміністративного правопорушення інспектором були застосовані будь-які технічні засоби фіксації.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, у ній не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не зазначено мотиви відхилення заперечень правопорушника. Відсутні такі докази і в матеріалах справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всісумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до положень ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, не дивлячись на належне повідомлення про розгляд справи та пропозицію надати відзив на адміністративний позов, відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови від 22.01.2020 року серії ЕАК № 2010054.

Таким чином, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 18 березня 2020 року по справі № 543/775/17 було викладено наступну позицію щодо застосування положень про сплату судового збору у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду вконтексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420,40 грн.

Таким чином з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним чудового збору у розмірі 420,40 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Києві Бондар Марини Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2010054 від 22.01.2020 року, винесену інспектором УПП у м. Києві Бондар Мариною Анатоліївною відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 420 грн. (чотириста двадцять гривень) 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його винесення.

Повний текст рішення суду складено 19 січня 2021 року.

Суддя Л.М. Осіпенко