Справа № 127/22715/20
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/388/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кізян Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 4-ї роти БПП м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Семеняка Олександра Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАМ №3251897 від 07 жовтня 2020 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора 1-го батальйону 4-ї роти БПП м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Семеняка О.В. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАМ №3251897 від 07 жовтня 2020 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2020 року позивачу був наданий строк для усунення недоліків позову, які він усунув у визначений судом термін.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2020 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 14 грудня 2020 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 грудня 2020 року підготовче провадження було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 04 січня 2021 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що згідно з оскаржуваною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за те, що він 07 жовтня 2020 року о 21.46 год. керував транспортним засобом марки «TGX 26.480», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого на одній осі була різна резина різного виробника та протектора, чим порушив п. 31.4.5 Правил дорожнього руху України. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки відповідач необ`єктивно та упереджено розглянув справу, в результаті чого виніс неправильне по суті рішення. Пунктом 31.4 ПДР України забороняється експлуатація вантажних автомобілів, якщо на одну вісь встановлено шини з різними типами малюнків протектора. Заборона експлуатації стосується не просто шин з різними малюнками протектора, а шин різної конструкції (діагональні і радіальні), шин різних розмірів та шин різних моделей з різним малюнком протектора.

Сам факт наявності резини різного виробника, не є порушенням п. 31.4.5 «г» Правил дорожнього руху України. Законодавець не ототожнює поняття «різні малюнки протектора», як це передбачено для легкових автомобілів, та поняття «різні типи малюнків протектора», як це передбачено для вантажних автомобілів.

За змістом п.п. «г» п. 31.4.5 ПДР України різний тип малюнку протектора на шинах однієї вісі є порушенням лише для вантажного автомобіля, різний малюнок протектора - для легкового автомобіля, а для причепу, як транспортного засобу, має значення встановлення на одну вісь транспортного засобу діагональних шин разом з радіальними, ошипованих і неошипованих, морозостійких і неморозостійких, шин різних розмірів чи конструкцій. Водночас, в оскаржуваній постанові інспектором поліції не наведено жодних відомостей про те, на якій саме осі транспортного засобу були встановлені різні резини; не вказані назви виробників різних резин; не зазначений який саме тип малюнка протектора встановлений на транспортному засобі та різниця в типах малюнків на різних колесах; відсутні відомості про те, чим тип малюнка протектора однієї шини відрізняється від малюнка протектора іншої шини. В оскаржуваній постанові ознака правопорушення зазначена як «…на одній осі була резина різного виробника та протектора». Оскаржувана постанова не містить вказівку на різний тип малюнків протектора, різну конструкцію, розміри, моделі чи інші відмінності шин, зазначених в п. 31.4.5 ПДР. Інспектор поліції, не маючи спеціальних знань, ніякими допустимими доказами не зафіксував ані виробника, ані маркування шини, ані інших різних ознак та місця встановлення різних шин. Інспектором також не складався як доказ, в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, протокол огляду транспортного засобу чи акт перевірки технічного стану КТЗ на предмет невідповідності типу малюнка протектора шин, визначеним у ПДР України стандартам. Таким чином, оскаржувана постанова за формою та змістом явно не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, процедура її прийняття не грунтується на вимогах ст.ст. 251, 278, 279, 280 КУпАП, явно суперечить завданням та основним принципам цього Кодексу, визначених у статях 2, 7. Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ №3251897 від 07.10.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення та провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кобенко О.Ю. не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову ОСОБА_1 наполягала.

Відповідач Семеняка О.В. в судове засідання не з`явився, у своєму відзиві на позовну заяву просив справу розглянути у його відсутність, у відзиві на позовну заяву відповідач просив у задоволенні позову відмовити, оскільки технічний стан транспортного засобу позивача та його обладнання не відповідало вимогам, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правилам технічної експлуатації, інструкціям підприємств-виробників та іншій нормативно-технічній документації. Розгляд справи на місці зафіксовано інспектором на відео з бодікамери серії ВС №01590, яке він долучив до відзиву. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, ним була винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Підстав для умисного спотворення обставин події у відповідача не було, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з постановою серії ЕАМ №3251897, 07 жовтня 2020 року о 21:46:04 год. на 28 км автодороги Київ - Харків М-03 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «TGX 26.480», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого на одній осі була різна резина різного виробника та протектора, чим порушив п. 31.4.5 ПДР - керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності колес і шин, чим порушив ч. 1 ст. 121 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція частини 1 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною, оскільки в оскаржуваній постанові інспектором поліції не наведено жодних відомостей про те, на якій саме осі транспортного засобу були встановлені різні резини; не вказані назви виробників різних резин; не зазначений який саме тип малюнка протектора встановлений на транспортному засобі та різниця в типах малюнків на різних колесах; відсутні відомості про те, чим тип малюнка протектора однієї шини відрізняється від малюнка протектора іншої шини. В оскаржуваній постанові ознака правопорушення зазначена як «…на одній осі була резина різного виробника та протектора». Оскаржувана постанова не містить вказівку на різний тип малюнків протектора, різну конструкцію, розміри, моделі чи інші відмінності шин, зазначених в п. 31.4.5 ПДР.

Відповідно до п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п. 31.4.5 п.п. «г» - на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вищезазначеного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем в якості доказу суду наданий диск з відеозаписом події, яка мала місце 07 жовтня 2020 року за участю сторін. Однак даний відеозапис не фіксує важливих ознак правопорушення, із відеозапису не вбачається, що на транспортному засобі, яким керував позивач, на одній осі була різна резина різного виробника та протектора.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена правомірність його рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що постанову серії ЕАМ №3251897 від 07.10.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення слід скасувати та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема, як встановлено судом та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до Вінницького міського суду Вінницької області даної позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 гривень 40 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 121, ст. 247, 293 КУпАП ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 4-ї роти БПП м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Семеняка Олександра Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАМ №3251897 від 07 жовтня 2020 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - задоволити.

Постанову серії ЕАМ №3251897 від 07 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 340 гривень, винесену інспектором поліції 1-го батальйону 4-ї роти БПП м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Семенякою Олександром Вікторовичем, визнати протиправною та скасувати, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: