Справа № 947/31076/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2021 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду передана справа ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зобов`язання вчинити певні дії - за предметною підсудністю.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 12.01.2021 року та передана на розгляд судді Катаєвій Е.В.

Судом встановлено, що до Київського районного суду м. Одеси 27.10.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа відділ реєстрації актів цивільного стану Київського району м. Одеси , в якому просять:

- зобов`язати Київський районний у м. Одеси відділ держаної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про реєстрацію шлюбу №3 від 10.04.1936, складений Адамівською Сільською Радою Гайсинського району Вінницької області, вказавши в графі 4 По-батькові « ОСОБА_3 » - змінити на « ОСОБА_4 »: до актового запису про реєстрацію народження бабусі (рус.) ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , место рождения: с.Адамовка, Гайсинский район, Винницкая обл., запись №33, 4 июля 1915 г., дата видами: 25 марта 1959 г., место регистрации: с. Гранов, Гайсинского района, Винницкоой обл., серия НОМЕР_1 , отец: ОСОБА_16, мать: ОСОБА_6 . Додати по батькові батька « ОСОБА_7 », національність « поляк ». Додати по батькові мати ОСОБА_9 , національність «полька»;

- виправити в свідоцтві про народження їх батька (рус.) ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, с. Зятковцы, Гайсинского p-а, Винницкой обл., запись №468 от 25 ноября 1955г., место регистрации: г. Гайсин, Винницкая обл., дата выдачи 25.11.1959 г. Серия НОМЕР_2. Отец: ОСОБА_11 , національность «украинец», мать: ОСОБА_12 , национальность «украинка». Виправити по батькові « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_4 », замість національність «українка» - «полька»;

- виправити в свідоцтві про народження (рус.) ОСОБА_14 в графе национальность отца, ОСОБА_10 в замен «украинец» - «поляк». Згідно вишевказанних статей надати дозвіл на внесення його в свідоцтво про народження запис: національність- « поляк »;

- виправити в свідоцтві про народження (рус.) ОСОБА_15 в графе национальность отца, ОСОБА_10 в замен «украинец» - « поляк ». Згідно вищевказаних статей надати дозвіл на внесення його в свідоцтво про народження запис: національність- « поляк ».

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч.1 ст.170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1, п.2 ч. 1 ст.4 КАС України адміністративна справа-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст.4 КАС України).

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення, тобто спір фізичної особи з .

Частиною 6 ст.346 КАС України визначено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Ухвалою від 11.04.2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду передав справу №810/2732/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч.6 ст.346 КАС України, а саме у зв`язку з тим, що учасник справи оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 06.05.2019 року прийняла справу до провадження та у постанові від 11.09.2019 року зазначила правові висновки щодо розгляду справ по спірним правовідносинам фізичної особи з органами державної реєстрації актів цивільного стану, у тому числі щодо спорів про зазначення в цих актах національності.

У постанові ВПВС від 11.09.2019 року вказується, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Спір про вирішення питання про внесення змін щодо національності у вже існуючі записи не має ознак публічно-правового, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17.

Крім того, у постанові від 11.09.2019 року зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» в цьому випадку слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, з огляду на таке.

Положеннями частин 1-3 ст.49 ЦКУ визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно зч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

У ч.1 ст.315 ЦПК наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

ВПВС у постанові від 11.09.2019 року зазначила, що відповідно до ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено ст.11 Закону України «Про національні меншини в України». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі ст.300 ЦКУ особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає ст.24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також ст.11 Закону України «Про національні меншини в України».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі №398/4017/18.

Правовим висновком ВПВС у постанові від 11.09.2019 року є наступне: у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити позивачам у відкритті провадження в адміністративній справі за їх позовом до відповідача щодо внесення змін в актовий запис, свідоцтво, які стосуються відомостей про національність, оскільки позов в цієї частині не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а також вказаний спір не підлягає розгляду у судовому порядку взагалі.

Що стосується позовних вимог позивачів про зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису про реєстрацію шлюбу №3 від 10.04.1936, складеного Адамівською Сільською Радою Гайсинського району Вінницької області, вказавши в графі 4 По-батькові « ОСОБА_3 »- змінити на « ОСОБА_4 », то вказані вимоги не підлягають розгляду в адміністративному порядку з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.1, 2, 7 ч. 1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, зокрема, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження та спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинним адміністративних договорів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищезазначене, під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Положеннями частин 1-3 статті 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Аналогічні за змістом приписи закріплені у 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Так згідно зі статтею 2 вказаного Закону актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Статтею 9 Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Статтею 22 Закону встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

В ст. 16 ЦК України наведений перелік способів захисту цивільних прав. Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду щодо розмежування розгляду справ в порядку цивільного та адміністративного судочинства, а також визначення предмету розгляду та меж такого розгляду в порядку адміністративного судочинства зазначила (постанови від 23.01.2019 року по справі №807/45/17, від 14.11.2018 року по справі № 425/2737/17) зазначила, що позов про зобов`язання внести зміни до актового запису спрямований саме на захист права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч.1 ст. 273 ЦК України) на відображення в актовому записі певної інформації, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. При цьому у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Великою Палатою Верховного Суду визначено, що якщо в позові міститься лише вимога позивача зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису без оскарження відмови внести зміни до актового запису цивільного стану чи визнання неправомірними дії відповідача, то спір у такій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

В позові по даній справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 міститься лише вимога позивача зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису.

Згідно з доданою до позову копії відповіді Київського районного у місті Одесі відділу ДРАЦС від 29.09.2020 року позивачу ОСОБА_1 було роз`яснено порядок звернення та необхідність надання документів для прийняття рішення щодо внесення змін в актовий запис. Проте позивачі не отримавши вказаного рішення вже 27.10.2020 року звернулись до суду.

На підставі викладеного, з огляду на судову практику Великої Палати Верховного Суду, щодо правового врегулювання спірних правовідносин, підстави позову та додані докази, суд дійшов висновку, що спір в даній адміністративній справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.170,171,248 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у відкритті провадження в адміністративній справі за їх позовом до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зобов`язання вчинити певні дії.

Адміністративний позов з додатками повернути позивачам. Ухвала суду може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва