Справа № 640/23050/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року м. Київ № 640/23050/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправними та скасування рішень, установив:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - відповідач, ВКДКА), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ВКДКА від 28.08.2020 №VIII-008/2020 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 10.07.2019 №15-1 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 28.08.2020 №VIII-009/2020 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.07.2019 №16-3 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, викладені в оскаржуваних рішеннях, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать вимогам чинного законодавства України, а відтак спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач у відзиві (т. 1 а.с. 168-183) стверджує про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваних рішень і, як наслідок, просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2020 ВКДКА, за результатами розгляду скарги голови робочої групи, заступника голови Ради адвокатів України, прийнято рішення №VIII-008/2020 (т. 1 а.с. 35-43), яким скаргу задоволено частково - скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 10.07.2019 №15-1 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту.

В той же день ВКДКА, за результатами розгляду скарги голови робочої групи, заступника голови Ради адвокатів України, прийнято рішення №VIII-009/2020 (т. 1 а.с. 44-51), яким скаргу задоволено - скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 10.07.2019 №16-3 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.

Вважаючи такі рішення протиправними та такими, що порушують її права, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

За змістом статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з частиною 8 статті 50 названого Закону рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Основним правовим питанням, яке підлягає вирішенню в першу чергу в межах даної адміністративної справи, є можливість (наявність відповідного права) оскарження рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури третьою особою, зокрема, заступником голови Ради адвокатів України та, як наслідок, наявність повноважень у відповідача для розгляду відповідної скарги та прийняття відповідного рішення.

Так, частиною 1 статті 6 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до змісту статті 8 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам частин першої та другої статті 6 цього Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури приймає рішення про: 1) допуск особи до кваліфікаційного іспиту; 2) відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту. Особі, яка звернулася із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту, повідомляється про прийняте рішення письмово протягом трьох днів з дня його прийняття. У разі прийняття рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту в рішенні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в обов`язковому порядку зазначаються причини такої відмови. Рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

З системного аналізу змісту вказаних норм вбачається, що (1) вказана стадія набуття права на заняття адвокатською діяльністю передбачає оскарження виключно рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту, що є логічним, оскільки лише вказане рішення може мати негативні наслідки для особи, (2) Закон не надає можливість оскарження рішення про допуск особи до кваліфікаційного іспиту, оскільки будь-якого негативного впливу на права особи воно не має, (3) рішення про допуск до кваліфікаційного іспиту чи відмову у ньому стосується виключно тієї особи, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам частин першої та другої статті 6 цього Закону, (4) суб`єктом оскарження рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути виключно та особа, відносно якої воно прийнято, (5) будь-які інші суб`єкти (треті особи), яких не стосується вказане рішення, не наділені відповідним правом на його оскарження.

Таким чином, вказаний аналіз свідчить про те, що рішення про допуск особи до кваліфікаційного іспиту не підлягає оскарженню, в той час як рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено тільки особою, відносно якої воно прийнято.

Отже, з огляду на те, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 10.07.2019 №15-1 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту не підлягає оскарженню, в той же час скаржник - заступник голови Ради адвокатів України є третьою особою, якої вказане рішення не стосується та стосуватися не може, суд вважає, що останній не є та не може бути суб`єктом оскарження названого рішення, а відтак у ВКДКА не виникає повноважень на розгляд скарги та, відповідно, прийняття будь-якого рішення за наслідками її розгляду, окрім як відхилення скарги.

Те саме стосується і рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.07.2019 №16-3 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, з огляду на наступне.

За змістом статті 9 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» кваліфікаційний іспит є атестуванням особи, яка виявила бажання стати адвокатом. Кваліфікаційний іспит полягає у виявленні теоретичних знань у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, яка виявила бажання стати адвокатом, а також у виявленні рівня її практичних навичок та умінь у застосуванні закону. Особі, яка склала кваліфікаційний іспит, протягом десяти днів з дня складення кваліфікаційного іспиту кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури безоплатно видає свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту. Свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту дійсне протягом трьох років з дня складення іспиту. Особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може бути допущена до складення такого іспиту повторно не раніше ніж через шість місяців. Особа, яка не склала кваліфікаційний іспит повторно, може бути допущена до наступного кваліфікаційного іспиту не раніше ніж через один рік. Особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може протягом тридцяти днів з дня отримання рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури оскаржити його до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду, які можуть залишити оскаржуване рішення без змін, або зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури провести повторний кваліфікаційний іспит у найближчий час проведення таких іспитів.

Відповідно до змісту статті 10 названого Закону стажування полягає в перевірці готовності особи, яка отримала свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту, самостійно здійснювати адвокатську діяльність. Стажування здійснюється протягом шести місяців під керівництвом адвоката за направленням ради адвокатів регіону. За результатами стажування керівник стажування складає звіт про оцінку стажування та направляє його раді адвокатів регіону. Результати стажування оцінюються радою адвокатів регіону протягом тридцяти днів з дня отримання звіту. За оцінкою результатів стажування рада адвокатів регіону приймає рішення про: 1) видачу особі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 2) продовження стажування на строк від одного до трьох місяців. Рішення ради адвокатів регіону про продовження стажування може бути оскаржено стажистом адвоката або керівником стажування протягом тридцяти днів з дня його отримання до Ради адвокатів України або до суду, які можуть залишити оскаржуване рішення без змін, або зобов`язати раду адвокатів регіону видати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з частинами 1 статей 11 та 12 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України та такій особі радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Системний аналіз змісту зазначених норм свідчить про те, що (1) названа стадія набуття права на заняття адвокатською діяльністю передбачає оскарження лише рішення про не складення кваліфікаційного іспиту та рішення ради адвокатів регіону про продовження стажування, (2) суб`єктами оскарження рішення про не складення кваліфікаційного іспиту є виключно особа, яка його не склала, а рішення ради адвокатів регіону про продовження стажування - стажист адвоката або керівник стажування, що є логічним, оскільки такі рішення стосуються лише вказаних осіб та можуть мати негативні наслідки для них (зокрема, повторно до складення такого іспиту особа може бути допущена не раніше ніж через шість місяців).

Інакше кажучи, Закон не передбачає можливість оскарження рішення про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, оскільки будь-якого негативного впливу на права зазначених осіб вони не мають.

Таким чином, рішення про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту не підлягають оскарженню.

За таких умов, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.07.2019 №16-3 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту не підлягає оскарженню, в той же час скаржник - заступник голови Ради адвокатів України є третьою особою, якої вказане рішення не стосується та стосуватися не може, у зв`язку з чим суд вважає, що останній не є та не може бути суб`єктом оскарження названого рішення, а відтак у ВКДКА не виникає повноважень на розгляд скарги та, відповідно, прийняття будь-якого рішення за наслідками її розгляду, окрім як відхилення скарги.

Зазначення в частині 8 статті 50 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» про те, що рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду, є загальною нормою, що стосується рішень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, без конкретизації переліку відповідних рішень, можливих суб`єктів їх оскарження та відповідного порядку, що визначено у інших спеціальних нормах по кожному конкретному випадку (зокрема, у вже вказаних).

Тобто, така норма не підлягає широкому тлумаченню стосовно суб`єктів оскарження, як стверджує відповідач.

Одночасно судом враховується, що згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 14.10.2010 (справа «Щокін проти України») зазначив, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Поряд з цим, суд погоджується з твердженням відповідача, що вимоги Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на процедуру оскарження до ВКДКА не розповсюджуються, хоча остання і прирівняна певною мірою до суду, оскільки законодавець чітко визначив право на альтернативне оскарження такого рішення або до суду, або до ВКДКА, а звернення позивача зі скаргою до ВКДКА не є досудовим порядком вирішення спору.

Крім того, у разі оскарження одного і того ж рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, або/та дій чи бездіяльності кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури до ВКДКА та до суду, ВКДКА виносить постанову про закриття провадження, виходячи з принципу правової визначеності, встановленого Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (пункт 3.49 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 4-5.07.2014 №78).

Отже, при зверненні до суду дійсно необхідно перевірити наявність відповідно до вимог КАС України порушеного права, що не поширюється на випадки звернення до ВКДКА, проте це не виключає обов`язок ВКДКА перевірити чи підлягає відповідне рішення оскарженню та чи належний суб`єкт звернувся зі скаргою відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Водночас, питання щодо допуску до професії адвоката неодноразово були предметом розгляду ЄСПЛ.

Зокрема у пунктах 33-35 рішення цього міжнародного судового органу від 28.05.2009 у справі «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява №26713/05, ЄСПЛ, визнаючи порушення вимог статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті права на професію адвоката вказав, що в цьому випадку проблема полягає у тому факті, що Колегія адвокатів держави-відповідача спочатку надала дозвіл заявниці пройти передбачене законом стажування, проте в решті-решт не дозволила їй брати участь у відповідних екзаменаційних процедурах для отримання свідоцтва адвоката. ЄСПЛ зазначає, що така відмова Колегії адвокатів здійснена на останній стадії процесу, пов`язаного з зарахуванням заявниці в реєстр адвокатів Колегією адвокатів на стадії, коли вперше виникло питання про громадянство заявниці в контексті перешкоди для участі у екзаменах, організованих колегією. Тому такий крок Колегії адвокатів неочікувано поставив під сумнів професійну ситуацію заявниці після того, як сама ж Колегія адвокатів надала дозвіл на те, що заявниця вісімнадцять місяців свого професійного життя присвятила виконанню умов про передбачене Колегією адвокатів стажування. З урахуванням природи та підстав такого стажування, так як вони встановлені в законодавстві держави-відповідача, заявниця не змогла б пройти стажування, якби Колегія адвокатів відповіла б відмовою на її заяву про стажування (пункт 33 рішення).

У пункті 34 вказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що держава-відповідач надала докази того, що заявниця допущена до процедур, пов`язаних з отриманням свідоцтва адвоката через недбалість. ЄСПЛ вважає, що навіть якщо припустити, що спершу заявниця допущена до стажування внаслідок помилки зі сторони Колегії адвокатів, і що, відповідно, мова не йшла про мовчазну згоду щодо її права на участь в екзаменах після стажування всупереч її громадянства, однієї цієї складової було б недостатньо, щоб посягати на професійне життя заявниці. Дійсно, питання про те, чи був мотив недопущення заявниці до її участі в екзаменах, а саме її громадянство, достатньо обґрунтованим не є першочерговим у цій справі. Суттєвим є той факт, що влада надала дозвіл заявниці пройти передбачене стажування, хоч було зрозуміло, що по закінченню стажування вона не отримає право брати участь в екзаменах в адвокатуру.

З огляду на наведене, у пункті 35 рішення у справі «Бігаєва проти Греції» ЄСПЛ вказав, що в діях компетентних органів держави-відповідача не було достатньої послідовності та поваги до особи та професійного життя заявниці і що держава-відповідач за таких умов порушила право заявниці на повагу до її приватного життя за змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи прецедентну практику ЄСПЛ у вказаній справі, слід зазначити, що у спірних правовідносинах рішення відповідача мають вплив на приватне життя позивача в аспекті доступу до професії.

Таким чином, суд вважає, що позивач у відповідності до вимог та процедури, визначеної Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» набула право на зайняття адвокатською діяльністю, отримавши відповідне свідоцтво, має гарантоване вказаним Законом право на здійснення такої діяльності.

В цьому контексті також варто зазначити з приводу поновлення заступнику голови Ради адвокатів України строку звернення зі скаргою на зазначені рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області (т. 1 а.с. 36 пункти 10-12, т. 1 а.с. 45 пункти 12-14), а саме.

Так, правила регулювання строків для подання скарг, безумовно, мають на меті забезпечення належного здійснення їх розгляду і дотримання принципу юридичної визначеності при цьому, на необхідності дотримання якого постійно наголошує Європейський суд з прав людини. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Зважаючи на те, що відповідач допустив реалізацію (1) не передбаченого законодавством права на оскарження рішення про допуск особи до кваліфікаційного іспиту, затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, (2) суб`єктом, який не наділений правом на їх оскарження, тобто третьою особою, якої такі рішення не стосуються, поновивши строк на їх оскарження, ВКДКА допустила порушення принципу юридичної визначеності, оскільки відсутність умови належного здійснення їх розгляду і дотримання вказаного принципу приводила б до постійного збереження стану невизначеності у цих відносинах через можливість оскарження невизначеним колом осіб таких рішень внаслідок поновлення строків звернення на їх оскарження.

Враховуючи встановлені судом порушення відповідачем під час прийняття скарг заступника голови Ради адвокатів України на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області та, як наслідок, безпідставне та необґрунтоване прийняття спірних рішень, що є самостійною та достатньою підставою для визнання їх протиправними та скасування, суд не вважає за доцільне досліджувати оскаржувані рішення по суті.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірності спірних рішень.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається прийняття відповідачем рішень, які не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до частини 1 статті 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову не підлягає стягненню на користь позивача, оскільки в межах даної справи позивачем не подано, а судом не розглянуто таких заяв.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.08.2020 №VIII-008/2020 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 10.07.2019 №15-1 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.08.2020 №VIII-009/2020 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.07.2019 №16-3 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у розмірі 1 681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, 2-й поверх; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 26080214).

Суддя О.М. Чудак