Справа № 620/2997/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2997/20 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Аліменка В.О.

суддів: Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення відповідача від 21.07.2020 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період роботи у компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже/Компанії Буйг Траво Пюблік" з 17.11.2010 по 26.01.2016; у ДП "Чорнобильпроменергобуд" з 10.10.2005 по 14.09.2006; з 15.09.2006 по 15.11.2010, у ТОВ "Діоро" з 15.02.2016 по 31.05.2016, у ТОВ "Буденергомонтаж" з 16.07.2016 по 30.12.2016, з 16.02.2017 по 15.12.2017, з 20.01.2018 по 17.08.2018 до пільгового стажу;

- зобов`язати відповідача призначати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ГУ ПФ України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, з огляду на відсутність клопотань про розгляд справи за участю сторін, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З моменту призначення справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження до початку розгляду справи по суті жодних заяв щодо переходу розгляду справи у відкрите судове засідання до суду не надходило.

Беручи до уваги, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

Листом від 21.07.2020 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Розділу XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" та п.2 розділу XV "Прикінцеві, положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах по Списку №1, підтвердженого документами.

Таку відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював на різних підприємствах у зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці безпосередньо на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС, в тому числі у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Компанії Буйг Траво Пюблік", ТОВ "Діоро", ТОВ "Буденергомонтаж" та ДП "Чорнобильпроменергобуд", про що свідчать записи у трудовій книжці.

Так, згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , останній працював у ДП "Чорнобильпроменергобуд" в періоду з 10.10.2005 по 14.09.2006 та з 15.09.2006 по 15.11.2010. В Компанії Вінсі Конструксьон Гран Проже/ Буйг Траво Пюблік позивач працював з 17.11.2010 по 26.01.2016, в період з 15.02.2016 по 31.05.2016 працював в ТОВ "Діоро". В періоди з 16.07.2016 по 30.12.2016, з 16.02.2017 по 15.12.2017, з 20.01.2018 по 17.08.2018 ОСОБА_1 працював у ТОВ "Буденергомонтаж".

За час роботи у ДП "Чорнобильпроменергобуд" ОСОБА_1 видавалися пропуски у зону відчуження від 18.10.2005, 03.02.2009, 22.12.2009. Так само перепустку у зону відчуження ОСОБА_1 видавало ТОВ "Буденергомонтаж" від 24.02.2017.

Довідкою за формою №122 від 14.09.2010 №48 та довідкою за формою №122 від 15.11.2010 №41, виданими ДП "Чорнобильенергобуд" підтверджено пільговий період роботи з 10.10.2005 по 14.09.2006 та з 15.09.2006 по 15.11.2010.

У відповіді на адвокатський запит від 13.09.2019 ТОВ "Буденергомонтаж" підтвердило, що ОСОБА_1 дійсно працював вахтовим методом в зоні відчуження ЧАЕС та виконував будівельно-монтажні роботи в межах контракту. Крім того, наявна також довідка про дозу зовнішнього опромінення, яка підтверджує отриману дозу опромінення ОСОБА_1 . Крім того, підприємством надано довідки про доходи за 2016, 2017 та 2018 роки.

Компанією "Аінсі Конструксьон Гран Проже/ Буйг Траво Пюблік" також надано довідку про те, що позивач працював в зоні відчуження в Компанії на посаді арматурника з 17.11.2010 по 26.01.2016. Також в позивача наявна довідка від 22.01.2016 про отриману ним дозу опромінення за 2010-2015 роки.

ТОВ "Діоро" у відповіді на адвокатський запит від 12.09.2019 також підтвердило факт роботи ОСОБА_1 на посаді бригадира з 15.02.2016 по 31.05.2016 на проммайданчику Чорнобильської АЕС, яка є зоною відчуження.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи документи в повній мірі підтверджують факт роботи ОСОБА_1 у спірні періоди на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що свідчить про наявність підстав для зарахування до пільгового періоду роботи позивача у вищевказаних підприємствах, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення", який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 100 Закон України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно із п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановами Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 № 250, від 30.06.1998 № 982, від 07.02.2000 № 223, від 29.01.2003 № 137, від 27.04.2006 № 571, від 10.09.2008 № 831 (з наступними змінами) встановлено, зокрема, що особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи та вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних ботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Дія зазначеної постанови поширюється на осіб, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, в тому числі, а не виключно, на осіб, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 1.

Постановою Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Таким чином, період роботи у компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже/Компанії Буйг Траво Пюблік" з 17.11.2010 по 26.01.2016; у ДП "Чорнобильпроменергобуд" з 10.10.2005 по 14.09.2006; з 15.09.2006 по 15.11.2010, у ТОВ "Діоро" з 15.02.2016 по 31.05.2016, у ТОВ "Буденергомонтаж" з 16.07.2016 по 30.12.2016, з 16.02.2017 по 15.12.2017, з 20.01.2018 по 17.08.2018 мають бути зараховані до пільгового стажу.

Щодо відсутності у деяких організацій документів про атестацію робочих місць, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно пункту 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 та Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а (постанова від 19.02.2020) сформулювала правовий висновок, згідно якої, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи за довідкою від 10.03.2015 №6, виданою ДП "Чорнобильпроменергобуд", оскільки вона має розбіжності в даті звільнення з роботи, що вказані в довідці і в трудовій книжці, суд вказує на таке.

Дійсно, в довідці від 10.03.2015 №6 наявна помилка підприємства, проте вказана довідка не є необхідною та її можна не брати до уваги, оскільки що стосується роботи на ДП "Чорнобильпроменергобуд", то у позивача наявні довідки за формою №122 за періоди роботи на даному підприємстві. Довідка від 14.09.2010 №48 та довідка від 15.11.2010 №41 підтверджують пільговий стаж роботи ОСОБА_1 . Пільговий стаж роботи на ДП "Чорнобильпроменергобуд" підтверджується і записами в трудовій книжці.

В свою чергу довідка від 10.03.2015 №6 є документом, необхідний для підтвердження стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а отже не є обов`язковою.

Законодавством передбачено, що працівникам, зайнятим, повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового-стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 10 років на. зазначених роботах.

Враховуючи те, що позивач звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні ним 50 років, враховуючи зазначені вище норми закону, при наявності стажу роботи більше 10 років на роботах за Списком №1, він має право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком № 1 згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

А отже, рішення відповідача викладене в листі від 21.07.2020 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 є протиправним.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000.р. у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п. 158) (п. .29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07).

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Євроци 11. травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення,, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає, найкращим, за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення,, тобто, коли У межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача, вчинити певні дії.

Відповідно до ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов висновку про зобов`язання відповідача призначати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має необхідний вік та стаж, що дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, оскільки роботи на вищевказаних підприємствах були шкідливими і давали право на державну пенсію на пільгових умовах за списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173. Матеріали справи в повній мірі підтверджують факт роботи ОСОБА_1 у відповідні періоди на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що свідчить про наявність підстав для зарахування їх до пільгового періоду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" .

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 316 суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, в обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено 18 січня 2021 року.