Справа № 218/1221/14-а (2-а/323/2/20)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2021 року м. Дніпросправа № 218/1221/14-а (2-а/323/2/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду у місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2020 року у справі № 218/1221/14-а (2-а/323/2/20) (суддя І інстанції Гуцал О.П.)

за позовом ОСОБА_1 до Амвросіївської міської ради Донецької області про визнання протиправним рішення, поновлення на посаді міського голови та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Амвросіївської міської ради Донецької області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 1 травня 2014 року № б/н «О рассмотрении заявления Амвросиевского городского головы ОСОБА_2 от 30.04.2014 о прекращении полномочий городского головы»;

- поновити його на посаді міського голови Амвросіївської міської ради;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату міського голови за весь час вимушеного прогулу, а саме за період з 1 травня 2014 року по 1 жовтня 2017 року у розмірі 244262,01 грн.

Оріхівський районний суд Запорізької області постановою від 21 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року, позов задовольнив частково. Визнав протиправним і скасувати рішення Амвросіївської міської ради від 1 травня 2014 року про припинення повноважень Амвросіївського міського голови ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви від 30 квітня 2014 року. Визначив припиненими повноваження ОСОБА_1 на посаді Амвросіївського міського голови з моменту закінчення п`ятирічного строку, на який він був обраний на цю посаду на чергових місцевих виборах 31 жовтня 2010 року, тобто з 08 листопада 2015 року. Стягнув з Амвросіївської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 01 травня по 26 серпня 2014 року в розмірі 23830,44 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Відстрочив виконання постанови в частині стягнення з Амвросіївської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту повернення території м. Амвросіївка та Амвросіївського району Донецької області під контроль органів державної влади України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2020 року задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 1 травня 2014 року про припинення повноважень Амвросіївського міського голови ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви від 30 квітня 2014 року.

Визначено припиненими повноваження ОСОБА_1 на посаді Амвросіївського міського голови з моменту п`ятирічного строку, на який він був обраний на цю посаду на чергових місцевих виборах 31.10.2010, тобто з 08.11.2015.

Стягнуто з Амвросіївської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 01.05.2014 по 06.11.2014 у розмірі 36937,18 грн.

Виконання рішення в частині стягнення з Амвросіївської міської ради Донецької області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відстрочено до повернення території міста Амвросіївка та Амвросіївського району Донецької області під контроль органів державної влади Українию

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення у частині та ухвалити нове рішення, яким поновити позивача на посаді голови Амвросіївської міської ради та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату міського голови за весь час вимушеного прогулу, а саме за період з 1 травня 2014 року по дату поновлення останнього на посаді.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про припинення повноважень ОСОБА_1 на посаді Амвросіївського міського голови з 8 листопада 2015 року, вийшов за межі своїх повноважень. Позивач стверджує, що такої законодавчо визначеної підстави припинення повноважень міського голови як припинення повноважень у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку за рішенням суду немає. У своїй постанові суд першої інстанції зазначив, що скасування наказу про звільнення працівника автоматично тягне за собою поновлення його на роботі та вирішення питання про відшкодування середнього заробітку. Втім, не прийнявши рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді Амвросіївського міського голови, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач вважає, що з незалежних від нього причин, протягом усього часу розгляду цієї адміністративної справи, він перебував у стані вимушеного прогулу та мав право на виплату середнього заробітку за цей період.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Постановою Верховної Ради України від 01.07.2010 № 412-VI в Україні були призначені чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, які відбулись 31.10.2010.

За результатами підрахунку голосів виборців позивач був обраний Амвросіївським міським головою та зареєстрований як міський голова 04.11.2010, що підтверджується відомостями офіційного веб-сайту Центральної виборчої комісії України на сторінці http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/wp001.

08.11.2010 на сесії Амвросіївської міської ради були затверджені результати голосування та прийнято до відома інформацію відповідної виборчої комісії про обрання позивача Амвросіївським міським головою.

30 квітня 2014 року позивач написав заяву про складання з себе повноважень Амвросіївського міського голови (а.с. 7).

1 травня 2014 року депутати місцевої ради були зібрані на пленарне засідання, на якому відбулась позачергова сесія Амвросіївської міської ради (а.с. 33-35).

Рішенням цієї сесії розглянута вказана вище позивача заява та ухвалене рішення про припинення його повноважень Амвросіївського міського голови (а.с. 6).

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржене позивачем рішення Амвросіївської міської ради від 1 травня 2014 року про припинення повноважень Амвросіївського міського голови ОСОБА_1 ухвалене з грубими порушеннями встановленого законодавства та Регламенту ради, порядку скликання та проведення сесії міської ради, а тому воно є протиправним та підлягає безумовному скасуванню. Разом з цим, оскільки посада міського голови є виборною та обирається у порядку, визначеному законом, то поновлення позивача на вказаній посаді прямо суперечитиме основним засадам загального, рівного, прямого виборчого права територіальної громади. У цьому випадку захистити законні права та інтереси позивача можливо лише шляхом визначення судом у рішенні періоду його перебування на посаді Амвросіївського міського голови. Крім того, виходячи з того, що повноваження позивача на посаді Амвросіївського міського голови припинилися на підставі протиправного рішення відповідача від 1 травня 2014 року, тобто з вини уповноваженого органу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме до моменту припинення здійснення відповідачем своїх повноважень, тобто по 6 листопада 2014 року.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.

Відповідно до статті 141 Конституції України (у редакції, чинній на час обрання позивача міським головою), територіальні громади на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування обирають строком на чотири роки відповідно сільського, селищного та міського голову, який очолює виконавчий орган ради та головує на її засіданнях.

Отже, у силу зазначених законодавчих приписів, у 2010 році на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів позивач був обраний міським головою строком на чотири роки.

Законом України від 1 лютого 2011 року № 2952-VI «Про внесення змін до Конституції України щодо проведення чергових виборів народних депутатів України, Президента України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» внесено зміни, зокрема, до статті 141 Конституції України, відповідно до яких строк повноважень сільських, селищних, міських голів, обраних на чергових виборах, становить п`ять років. Цей Закон набрав чинності 4 лютого 2011 року.

У своєму Рішенні від 29.05.2013 у справі № 1-11/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що наступні після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України щодо проведення чергових виборів народних депутатів України, Президента України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» від 1 лютого 2011 року № 2952-VІ усі чергові вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільських, селищних, міських, районних, обласних рад та сільських, селищних, міських голів, обраних на чергових або позачергових виборах, відбуваються одночасно на всій території України в останню неділю жовтня п`ятого року повноважень рад чи голів, обраних на чергових виборах 31 жовтня 2010 року.

У зв`язку із зазначеним, враховуючи зміни до статті 141 Конституції України та зазначене вище рішення Конституційного Суду України, строк повноважень позивача на посаді Амвросіївського міського голови почав становити п`ять років, тобто до 8 листопада 2015 року.

Згідно з п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 7 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), повноваження сільського, селищного, міського голови, вважаються достроково припиненими у разі його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови - з дня прийняття відповідною радою рішення, яким береться до відома зазначений факт.

У матеріалах справи міститься копія заяви позивача від 30.04.2014 наступного змісту (мовою оригіналу): «Я, ОСОБА_2 , слагаю с себя полномочия городского головы добровольно без принуждения» (а.с. 7).

Під час розгляду справи судом першої інстанції у судовому засіданні досліджений відеозапис, наданий позивачем, з фіксацією подій 30.04.2014 біля Амвросіївської міської ради. На цьому відеозаписі видно, як група невідомих осіб, частина з яких була з закритими обличчями, шляхом виламування вхідних дверей проникає до приміщення міської ради. Потім невідома особа із прихованим обличчям через відкрите вікно повідомляє присутнім на вулиці, що в даний момент мер Амвросіївки пише заяву про звільнення. Після цього зафіксовано, що позивач також через відкрите вікно зачитує написану ним заяву про складання повноважень, копія якої знаходиться у матеріалах справи, та покидає приміщення міської ради, а невідома особа з прихованим обличчям оголошує про те, що наступного дня, 01.05.2014, на центральній площі міста відбудуться вибори «народного мера» Амвросіївки. На відеозаписі також видно, що на місці події були працівники правоохоронних органів, однак вони активних дій стосовно недопущення чи припинення силового проникнення до приміщення міської ради не вчиняли, а просто спостерігали на тим, що відбувається.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана заява за формою та змістом не відповідала вимогам чинного законодавства, оскільки не була адресована міській раді, чого вимагає п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 7 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також, що позивач написав заяву про складання з себе повноважень міського голови не добровільно, а за надзвичайних обставин, в умовах реальної загрози життю та здоров`ю як самого позивача, так і його близьких, яка могла бути реалізована у разі його відмови написати таку заяву.

Отже, зазначена заява за своєю правовою природою є нікчемною від моменту складання та не могла створювати жодних юридичних наслідків.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 01.05.2014 Амвросіївська міська рада зібралась на позачергову сесію, на якій ухвалила оскаржене рішення про припинення повноважень позивача на посаді Амвросіївського міського голови на підставі вказаної вище заяви.

Відповідно до Регламенту роботи Амвросіївської міської ради шостого скликання (а.с. 10-16), затвердженого рішенням міської ради від 19.11.2010 № 6/1-11 (із змінами, внесеними рішенням міської ради від 26.09.2013 № 6/17-655) (а.с. 31-32), скликання як чергових, так і позачергових сесій міської ради належало до повноважень міського голови (ст. 10 Регламенту). Відповідно до ст. 11 та ст. 12 Регламенту, сесія могла бути скликана також секретарем міської ради (у разі доручення міського голови, у разі якщо міський голова не скликав чергову сесію у строки, передбачені законом, або позачергову сесію протягом двох тижнів на вимогу не менше ніж третини депутатів міської ради) або не менше ніж третиною депутатів у разі нескликання сесії міським головою чи секретарем ради на їх вимогу у двотижневий строк.

При цьому, про скликання сесії депутати повідомляються не пізніше ніж за 10 днів до її проведення, а до порядку денного сесії включаються лише питання, по яких відповідними постійними комісіями були узгоджені проекти рішень (ст. 10 Регламенту).

У матеріалах справи відсутні докази, якими підтверджується дотримання наведених вище норм Регламенту міської ради при проведенні позачергової сесії 01.05.2014, а встановлені судом першої інстанції обставини, за яких була проведена ця сесія, вказують на те, що всі вказані норми Регламенту були порушені, тобто не відомо ким і в який спосіб ця сесія була скликана протягом однієї доби після складання позивачем заяви про припинення повноважень міського голови, невідомо, хто саме з депутатів та в якій кількості був присутній на сесії, невідомо, ким був підготовлений проект рішення та чи узгоджувався він у постійних комісіях ради відповідно до п. 10 Регламенту.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржене позивачем рішення Амвросіївської міської ради від 1 травня 2014 року про припинення його повноважень як Амвросіївського міського голови, ухвалене з грубими порушеннями встановленого законодавства та Регламенту ради порядку скликання та проведення сесії міської ради, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про поновлення позивача на посаді Амвросіївського міського голови з моменту незаконного усунення з посади, апеляційний суд зазначає про таке.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, в окремих районах Донецької та Луганської областей було розпочато антитерористичну операцію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 визначено, що період проведення антитерористичної операції, це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р (а до того затверджувався Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 № 1053-р), м. Амвросіївка належить до району проведення антитерористичної операції.

Крім того, згідно Розпорядження КМУ від 07.11.2014 № 1085-р (як в початковій, так і в чинній редакції згідно Розпорядження КМУ від 02.12.2015 № 1276-р), всі населені пункти Амвросіївського району Донецької області належать до територій, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У силу приписів статті 7 Закону України від 7 червня 2001 року № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон № 2493-III) на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 118 Кодексу законів про працю України, працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

За правилами частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що рішення Амвросіївської міської ради від 1 травня 2014 року про припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню, то у силу зазначених положень трудового законодавства позивач підлягає поновленню на попередній роботі.

Водночас, статтею 1 Закону № 2493 України визначено, що служба в органах місцевого самоврядування це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

За правилами статті 3 Закону № 2493 посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Оскільки посада міського голови є виборною та обирається у порядку, визначеному законом, то поновлення позивача на вказаній посаді прямо суперечитиме основним засадам загального, рівного, прямого виборчого права територіальної громади.

Повноваження позивача на посаді Амвросіївського міського голови становили п`ять років і сплили 8 листопада 2015 року. Суд не має повноважень перебирати на себе волю мешканців територіальної громади і на власний розсуд продовжувати строк перебування особи на виборній посаді міського голови.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість поновлення позивача на посаді Амвросіївського міського голови.

Разом з цим апеляційний суд зазначає, що будучи обраним на посаду міського голови, позивач міг обґрунтовано розраховувати, що за звичайних обставин увесь строк його перебування на посаді буде зарахований до трудового та пенсійного стажу, стажу роботи в органах місцевого самоврядування тощо.

У цьому випадку захистити законні права та інтереси позивача можливо лише шляхом визначення судом у рішенні періоду його перебування на посаді Амвросіївського міського голови, як правильно зазначив і суд першої інстанції.

Чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів були призначені на 25.10.2015 Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2015 року № 645-VIII.

Пунктом 3 вказаної Постанови передбачено, що чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів у 2015 році не призначаються в окремих районах, містах, селищах і селах Донецької та Луганської областей, які знаходяться на територіях, визначених відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» і які визнано тимчасово окупованими територіями відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Під час підготовки вказаних чергових виборів до Центральної виборчої комісії України надійшло Подання Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 20 серпня 2015 року № 01/09-1457 з переліком районних, міських, районних у містах, селищних, сільських рад Донецької області, які знаходяться на територіях, визначених згідно з Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» і які визнано тимчасово окупованими територіями відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», вибори в яких відповідно до пункту 3 Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2015 року № 645-VIII «Про призначення чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів у 2015 році» не призначено.

Згідно вказаного Переліку, Амвросіївська міська рада та Амвросіївський міський голова належали до суб`єктів місцевого самоврядування, чергові вибори яких на 25.10.2015 призначено не було через неможливість їх проведення.

При цьому ані Законом України «Про місцеві вибори», за нормами якого були проведені чергові місцеві вибори 25.10.2015, ані постановою Верховної Ради України від 17 липня 2015 року № 645-VIII «Про призначення чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів у 2015 році», ані жодним іншим законодавчим актом не було передбачено, що депутати місцевих рад та відповідні голови сільських, селищних та міських рад, обрані на чергових виборах, що відбулись 31.10.2010, зберігають свої повноваження після спливу строку, на який вони були обрані, до наступних виборів.

Крім цього, пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 17 липня 2015 року № 645-VIII «Про призначення чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів у 2015 році» визначено, що вибори депутатів усіх місцевих рад та усіх сільських, селищних, міських голів, які не були призначені відповідно до пунктів 2 і 3 цієї Постанови або стосовно яких відповідно до пункту 4 цієї Постанови прийнято рішення про неможливість їх проведення, будуть призначені Верховною Радою України у строки та в порядку, що передбачені законом, за умов: припинення тимчасової окупації та збройної агресії Російської Федерації проти України, а саме: виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України; відновлення повного контролю України за державним кордоном України; роззброєння всіх незаконних збройних формувань та найманців, які діють на тимчасово окупованих територіях України; відновлення конституційного ладу та правопорядку на тимчасово окупованих територіях України; забезпечення безпеки громадян України, які проживають на відповідних територіях Автономної Республіки Крим, Донецької і Луганської областей та міста Севастополя, що створить можливості для дотримання стандартів проведення виборів Організації з безпеки і співробітництва в Європі.

З огляду на вказане апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що в умовах, констатованих цією Постановою, правові норми щодо порядку формування та діяльності органів місцевого самоврядування не можуть бути застосовані без урахування того, що на тимчасово окупованих територіях України органи державної влади не здійснюють свої повноваження, а юридична сила цих норм не забезпечена примусовою силою держави. Верховна Рада України, як єдиний законодавчий та вищий представницький орган держави, вказаною Постановою фактично відклала питання формування органів місцевого самоврядування на тимчасово окупованих територіях до настання перелічених в ній умов.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Колегія суддів бере до уваги, що станом на час звернення позивача з цим позовом (червень 2014 року) вимога про поновлення на посаді міського голови була цілком обґрунтованою та такою, що підлягала задоволенню. Однак з причин, які від суду не залежать, розгляд справи судом першої інстанції відбувався у лютому 2020 року, у зв`язку з чим суд вимушений враховувати обставини, які відбулись протягом цього часу.

Виходячи з цього, апеляційний суд вважає, що станом на час розгляду цієї справи позивач не може бути поновлений судом на посаді Амвросіївського міського голови за межами строку, на який він обраний на цю посаду на виборах 31.10.2010, оскільки у разі прийняття такого рішення суд фактично вийде за межі, визначені ст. 141 Конституції України, тобто перевищить свої повноваження.

Отже, враховуючи приписи ч. 2 ст. 9 та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має вважатись таким, що перебував на посаді Амвросіївського міського голови протягом всього строку, на який він був обраний, тобто до 08.11.2015 та визначив судовим рішенням, що його повноваження на посаді Амвросіївського міського голови припинились 08.11.2015.

Стосовно позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу апеляційний суд зазначає про таке.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України, уразі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 вказаної статті при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Виходячи з того, що повноваження позивача на посаді Амвросіївського міського голови припинилися на підставі протиправного рішення відповідача від 1 травня 2014 року, тобто з вини уповноваженого органу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визначаючи період вимушеного прогулу позивача, суд першої інстанції виходив з такого.

На підтвердження того, що після усунення його з посади позивач не отримував заробітну плату, у матеріалах адміністративної справи наявні довідки від Державної фіскальної служби України, відповідно до яких в період з 01.05.2014 Амвросіївською міською радою на користь позивача жодного доходу не нараховувалось та не виплачувалось (а.с. 57-58).

Як зазначалось вище, з 7 листопада 2014 року місто Амвросіївка є територією, на якій органи державної влади та органи місцевого самоврядування, тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За наведених обставин, вимушений прогул позивача тривав з 1 травня 2014 року (прийняття спірного рішення) по 6 листопада 2014 року (припинення виконання Амвросіївською міською радою своїх повноважень).

Відтак, у стані вимушеного прогулу позивач перебував лише у період з 01.05.2014 по 06.11.2014, а тому стягненню на його користь підлягає середній заробіток за цей період. Відповідно до середньомісячного заробітку, розрахованого позивачем (5957,61 грн), загальна сума стягнення складає 36937,18 грн ((5957,61 * 6) + (4 робочі дні * 297,88)).

Відповідно, подальший період часу, протягом якого позивач не здійснював трудову діяльність у зв`язку з припиненням діяльності органів місцевого самоврядування м. Амвросіївка, поняттям вимушеного прогулу у розумінні законодавства про працю не охоплюється, а тому з цих підстав на користь позивача жодних сум з відповідача не може бути стягнуто.

У зв`язку з надзвичайними обставинами, пов`язаними з втратою контролю над окремими територіями, постановою від 07.11.2014 № 595 КМУ затвердив Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (надалі Тимчасовий порядок).

Відповідно до пунктів 2-4 цього Порядку, переміщення установи на контрольовану територію, а також її функціонування на цій території здійснюється за рішенням органу вищого рівня (у разі переміщення органу місцевого самоврядування - за рішенням відповідної місцевої ради).

Заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

При цьому казначейське обслуговування місцевих бюджетів за видатками та кредитуванням у населених пунктах на тимчасово неконтрольованій території здійснюється після повернення такої території під контроль органів державної влади.

Таким чином, будь-які грошові стягнення з відповідача можливі лише після повернення м. Амвросіївка під контроль органів державної влади, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, керуючись закріпленим у ч. 6 ст. 246 КАС України правом визначити строки і порядок виконання судового рішення, виконання цього рішення у частині стягнення з Амвросіївської міської ради на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відстрочити до моменту повернення території м. Амвросіївка та Амвросіївського району Донецької області під контроль органів державної влади України.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позову.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Оскільки за приписами ч. 1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, а справа згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2020 року у справі № 218/1221/14-а (2-а/323/2/20) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко