Справа № 620/5520/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/5520/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 19.03.2020 № 25-4752/14-20-сг про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0 га, розташованої на території Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0 га, розташованої на території Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, та надання її позивачу у власність.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 20.01.2020 № 25-1083/14-20-сг, яким позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, остання замовила виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Івковецької сільської ради Прилуцького району. Після виготовлення проект пройшов експертне погодження в порядку, визначеному ст.186-1 Земельного кодексу України та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:000:0645. В подальшому, весною 2020 року проект був переданий до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області для затвердження, однак в порушення вимог Земельного кодексу України наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 19.03.2020 № 25-4752/14-20-сг позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зазначає, що поданий позивачем проект землеустрою погоджений в порядку ст.186-1 Земельного кодексу України експертом державної експертизи, відповідач не мав підстав для відмови у його затвердженні.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

У строк, визначений судом, відповідачем подано відзив на позов, в якому останній не погоджується з позовними вимогами, просить суд відмовити у їх задоволенні та зазначає, що оскаржуваний наказ є правомірним та прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки під час розгляду проекту землеустрою встановлено, що запроектована земельна ділянка знаходиться в іншому місці ніж та, яка зазначена в графічних матеріалах бажаного місця розташування, доданих до заяви і по якій надавався дозвіл.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що заперечення відповідача проти позову, які викладені у відзиві є необґрунтованими та безпідставними, не спростовують доводів та правових підстав позову, та є такими, що не заслуговують на увагу. Зазначає, що клопотання про одержання безоплатно у власність земельної ділянки є первинним документом, у якому висловлюються наміри особи щодо приватизації земельної ділянки, і в ньому вказуються орієнтовні розміри та приблизне місце розташування земельної ділянки. Вважає, що місце розташування сформованої земельної ділянки може не співпадати з бажаним місцем розташування земельної ділянки, зазначеному у клопотанні. Зазначає, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 вказаного кодексу не містять. При цьому, перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14.05.2019 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га із земель державної власності Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. До заяви позивачем додано: копію паспорта; копію ідентифікаційного коду та схему розташування земельної ділянки (а.с.22).

Як слідує з матеріалів справи ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області листом від 07.06.2019 № Д-4853/0-2017/0/94-19 відмовлено позивачу у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

В подальшому, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 по справі № 620/3075/19 ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 20.01.2020 повторно розглянуто заяву позивача та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.23).

29.01.2020 позивач звернулася до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) з заявою, в якій просить розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (земель запасу) за межами населеного пункту на території Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.21).

В подальшому, ФОП ОСОБА_2 розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (земель запасу) за межами населеного пункту на території Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.16-57).

В зв`язку з зазначеним, 04.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області з заявою, в якій просить затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером: :03:000:0645, площею 2.0000 га, для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (земель запасу) Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. До заяви позивачем додано: проект відведення земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки (а.с.8).

19.03.2020 ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області прийнято наказ №25-4752/14-20-сг про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, з тих підстав, що земельна ділянка запроектована в іншому місці ніж та, яка зазначена в графічних матеріалах бажаного місця розташування доданих до заяви і по якій надавався дозвіл (а.с.11).

На звернення представника позивача від 31.08.2020 (а.с.9), ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області направлено на адресу останнього лист від 07.09.2020 № У-53/0-764/6-20, до якого додано наказ від 19.03.2020 № 25-4752/14-20-сг про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки (а.с.10).

Вважаючи вказаний наказ протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

У свою чергу, правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовані Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ (далі - ЗК України).

Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом «б» частини першої статті 81 ЗК України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, статтею 116 ЗК України .встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

В свою чергу, відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені у суді.

За положеннями частини шостої статті 118 ЗК України разом із відповідним клопотанням заявник повинен подати органу місцевого самоврядування чи органу державної влади графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

З наведеної норми слідує, що вибір земельної ділянки та надання графічного матеріалу є обов`язком заявника. До своєї заяви позивачем було додано графічний матеріал із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Як встановлено судом, ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 по справі № 620/3075/19 надано дозвіл саме на земельну ділянку, графічний матеріал на яку було додано до заяви позивача від 14.05.2019 (а.с.22).

Згідно даних Державного земельного кадастру у відкритому доступі (публічна кадастрова карта) земельна ділянка, на яку розроблено проект землеустрою знаходиться на території Івковецької сільської ради за межами населеного пункту Ладан. Земельна ділянка, зображена на графічному матеріалі, що додано до заяви позивача від 14.05.2019 знаходиться на території Івковецької сільської ради, але за межами населеного пункту Голубівка (а.с.86-88).

Отже земельна ділянка, на яку виготовлено Проект землеустрою за своїм місцезнаходженням розташована в іншому місці, ніж та, що зображена на графічному матеріалі, доданому до заяви позивача про надання дозволу нд розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про землеустрій» землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Таким чином з вище наведеного слідує, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області не приймалось рішень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, на яку було виготовлено проект землеустрою.

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про землеустрій» склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Положеннями статті 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок крім іншого включає викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки).

Відповідно до статті 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою. Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом.

Частиною шостою статті 186-1 ЗК України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Таким чином наданий позивачем Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (земель запасу) за межами населеного пункту на території Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області не відповідає земельній документації.

Таким чином враховуючи, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області розроблений не на підставі наказу відповідача від 20.01.2020 №25-1083/14- 20-сг «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», чим порушено вимоги статті 22 Закону України «Про землеустрій», а тому суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, з підстав розташування запроектованої земельної ділянки в іншому місці ніж та, що зазначена в графічних матеріалах доданих до заяви і по якій надано дозвіл є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (прос. Миру, 14, м. Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення суду складено 18.01.2021.

Суддя О.М. Тихоненко