Справа № 1.380.2019.000121
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2021 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.000121

адміністративне провадження № К/9901/36428/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Калашнікової О.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року

у справі № 1.380.2019.000121

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Львівській області

про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області в якому просив визнати протиправним і скасувати Наказ № 4054 Головного Управління Національної поліції України у Львівській області від 26 листопада 2018 року в частині застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України у Львівській № 855 о/с від 26 грудня 2018 року в частині його звільнення його; поновити на посаді заступника начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 патрульної поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції 26 грудня 2018 року стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року - без змін.

07 лютого 2020 року представником Торопчин О.Д. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено.

Скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року в даній адміністративній справі. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними і скасовано накази № 4054 Головного управління Національної поліції України у Львівській області від 26 листопада 2018 року в частині застосування дисциплінарного стягнення щодо заступника начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 патрульної поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції майора поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції та № 855 о/с від 26 грудня 2018 року в частині звільнення заступника начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 патрульної поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції майора поліції ОСОБА_1 ..

Поновлено майора поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 патрульної поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції з 27 грудня 2018 року і стягнуто з відповідача на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 212 738,96 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 11 167,78 грн. допущено до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задоволено, скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року по справі № 1.380.2019.000121.

Прийнято нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі № 1.380.2019.000121 відмовлено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року по справі № 1.380.2019.000121 залишено в силі.

Позивач не погодившись постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року залишити в силі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Скаржник в касаційній скарзі зазначає, що дана справа не є малозначною справою оскільки, судом першої інстанції, серед іншого зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Скаржник вважає, що у разі задоволення касаційної скарги та скасування постанови суду апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, позивачу буде нараховано грошові кошти у сумі, що перевищують розмір ста прожиткових мінімумів, а тому справа не може бути визнана незначної складності.

Верховний Суд наголошує, що відповідно до частини другої статті 368 КАС України в суді першої інстанції справа безальтернативно розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. З огляду на наведене, для можливості відкриття касаційного провадження скаржнику необхідно зазначити про наявність виняткових обставин передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06).

Разом з тим, необхідно звернути увагу на позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі пункту 3 (а) статті 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до пункту 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.000121 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіО.В. Калашнікова Н.М. Мартинюк Ж.М. Мельник-Томенко