Справа № 560/7353/20
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7353/20
РІШЕННЯ

іменем України

19 січня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старосинявської селищної ради в якому просить:

зобов`язати Старосинявську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 , про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення та передати у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, Старосинявська селищна рада, за межами населеного пункту ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11 березня 2020 року звернувся до Старосинявської селищної ради із заявою та доданими до неї документами, з метою отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2.0 га з метою подальшої передачі безкоштовно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області.

Оскільки у місячний термін позивачу не надано відповідь, а саме дозволу на розробку проекту землеустрою, або мотивованої відмови та керуючись п. 7 ст. 118 ЗК України, позивач вказує, що 13 травня 2020 року звернувся до Старосинявської селищної ради із заявою в якій повідомив, що замовив розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у відповідної компетентної організації без надання такого дозволу, що підтверджується договором на виконання робіт № 119 від 27 квітня 2020 року.

24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Старосинявської селищної ради із заявою в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, та передати у власність земельну ділянку площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, Старосинявська селищна рада, за межами населеного пункту.

Позивач вказує, що на зазначені вище заяви Старосинявська селищна рада також не надала жодної відповіді стосовно їх розгляду та прийняття відповідного рішення.

20 жовтня 2020 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Малькутом О.О. на адресу Старосинявської селищної ради було направлено адвокатський запит стосовно вищевказаних питань.

У відповідь на адвокатський запит Старосинявська селищна рада листом від 27 жовтня 2020 року за № 1252 повідомила, що відповіді на звернення громадянина ОСОБА_1 , щодо надання йому у власність земельної ділянки не надавала. А також надала рішення 68 чергової сесії селищної ради 7 скликання від 12 липня 2020 року за № 01/2020 "Про розгляд звернення громадян". Згідно наданого рішення неможливо визначити які саме звернення розглядалися та яких саме громадян та чи стосується дане рішення звернень громадянина ОСОБА_1 .

Вважаючи вищевказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, жодних пояснень по суті позовної заяви до суду не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 11 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Старосинявської селищної ради із заявою та доданими до неї документами, з метою отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2.0 га з метою подальшої передачі безкоштовно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області.

Оскільки у місячний термін позивачу не надано відповідь, а саме дозволу на розробку проекту землеустрою, або мотивованої відмови та керуючись п. 7 ст. 118 ЗК України, 13 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Старосинявської селищної ради із заявою в якій повідомив, що замовив розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у відповідної компетентної організації без надання такого дозволу, що підтверджується договором на виконання робіт № 119 від 27 квітня 2020 року.

24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Старосинявської селищної ради із заявою в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, та передати у власність земельну ділянку площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, Старосинявська селищна рада, за межами населеного пункту.

Старосинявська селищна рада також не надала жодної відповіді стосовно розгляду поданої позивачем заяви та не прийняла відповідного рішення.

20 жовтня 2020 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Малькутом О.О. на адресу Старосинявської селищної ради було направлено адвокатський запит стосовно вищевказаних питань.

У відповідь на адвокатський запит Старосинявська селищна рада листом від 27 жовтня 2020 року за № 1252 повідомила, що відповіді на звернення громадянина ОСОБА_1 , щодо надання йому у власність земельної ділянки не надавала. А також надала рішення 68 чергової сесії селищної ради 7 скликання від 12 липня 2020 року за № 01/2020 "Про розгляд звернення громадян". Згідно наданого рішення неможливо визначити які саме звернення були розглянуті та яких саме громадян та чи стосується надане рішення звернень громадянина ОСОБА_1 .

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно з частиною першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до абзацу третього частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи, що відповідач у встановлений законом місячний строк не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, позивач скористався своїм правом та замовив розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу. Про вказане позивач 13 травня 2020 року письмово повідомила відповідача, надіславши лист та копію договору на виконання робіт від 27 квітня 2020 року № 119.

Згідно з частиною восьмою статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

За змістом частини дев`ятої статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Отже, повноваження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки належить до комунальної власності Старосинявської територіальної громади, належать Старосинявській селищній раді.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Положеннями частини п`ятої статті 46 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Отже, рішення про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

Як встановлено судом Рішення Старосинявської селищної ради з питання розгляду заяви ОСОБА_1 , про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення та передати у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, Старосинявська селищна рада, за межами населеного пункту не приймалось.

Тому, суд вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини тринадцятої статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Зазначеною нормою визначений вичерпний перелік суб`єктів, наділених повноваженнями щодо визначення необхідності внесення на розгляд місцевої ради певних питань, вирішення яких законом віднесене до її компетенції, в тому числі і тих, що стосуються відведення земельних ділянок у власність, та не передбачені повноваження місцевої ради щодо відмови розглядати питання, внесені на її розгляд, відповідно до частини тринадцятої статті 46 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Суд вважає, що відповідач не приймаючи рішення про внесення на розгляд сесії селищної ради питання щодо затвердження проекту відведення спірної земельної ділянки є порушенням закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання Старосинявську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 , про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, Старосинявська селищна рада, за межами населеного пункту з урахуванням висновків суду, у порядку та спосіб, визначені Земельним кодексом України та законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Водночас надаючи правову оцінку позовній вимозі про зобов`язання Старосинявської селищної ради передати у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, Старосинявська селищна рада, за межами населеного пункту ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

В розумінні вимог ст. 19 Конституції України, відповідач як орган державної виконавчої влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях, зокрема, сільської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

На переконання суду, вимога позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на затвердження проекту землеустрою щодо отримання у власність земельної ділянки є дискреційними повноваженнями колегіального органу, в даному випадку Старосинявської селищної ради, яка наділена правом, шляхом голосування, щодо прийняття одного з рішень передбачених ст. 118 ЗК України.

Водночас, слід зазначити, що предметом розгляду даної справи не було встановлення судом повноти та обґрунтованості клопотання позивача щодо виділення земельної ділянки, а також права позивача на отримання вказаної земельної ділянки, в той час як суд досліджував правомірність та відповідність закону неприйнятого відповідачем рішення про надання позивачу дозволу чи відмову у наданні такого.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені позивачем доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення даної позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності його дій у спірних правовідносинах, тому на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки наданих доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задоволити частково.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Зобов`язати Старосинявську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 , про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, Старосинявська селищна рада, за межами населеного пункту у порядку та спосіб, визначені Земельним кодексом України та законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Старосинявської селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Старосинявська селищна рада (вул. Івана Франка, 8, Стара Синява, Старосинявський район, Хмельницька область, 31400 , код ЄДРПОУ - 04402824)

Головуючий суддя П.І. Салюк