Справа № 320/10548/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 січня 2021 року м. Київ № 320/10548/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, в якій просить:

- визнати протиправними та протизаконними і такими, що порушують норми міжнародного права дії Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві держадміністрації, яка чинить перешкоди у контактуванні малолітнього ОСОБА_2 із його батьком, рідною бабою, рідним братом, визнати такими, що втратили юридичну силу відповідні, прийняті цією Службою протиправні та протизаконні накази, розпорядження, повідомлення, які стосуються сина - малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також зобов`язати цю Службу припинити протизаконний супровід дитини;

- зобов`язати Шевченківську районну у місті Києві держадміністрацію як Орган опіки та піклування Шевченківського району, який не проконтролював протизаконну діяльність Служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві держадміністрації, а саме повернення малолітньої дитини батькові перед прийняттям наказу про зняття ОСОБА_3 з первинного обліку, негайно відібрати малолітню дитину, ОСОБА_2 , від особи, яка утримує його не на підставі закону або рішення суду - ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; передати дитину батькові - ОСОБА_1 у присутності представника органу опіки, психолога, разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я;

- зобов`язати Службу у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві держадміністрації надати ОСОБА_1 направлення до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей для його малолітнього сина ОСОБА_2 для проходження ОСОБА_2 соціально психологічної реабілітації;

- зобов`язати Службу у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві держадміністрації вилучити у ОСОБА_4 за актом передачі майно, яке було їй передано Службою у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві за описом із кімнати, в якій проживали ОСОБА_1 із ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зокрема, золоті прикраси, які належали ОСОБА_6 , документи на приналежне синові ОСОБА_2 житлове майно (опис його є у справі сина ОСОБА_2 у Службі у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві держадміністрації);

- порушити питання про перегляд спадкової справи ОСОБА_4 для оформлення ОСОБА_2 із складу житлового майна, успадкованого ОСОБА_4 на підставі заповіту ОСОБА_8 , обов`язкових часток, передбачених за законом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 адміністративну справу 320/10548/20 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до витягу з проколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Окружного адміністративного суду міста Києва для розгляду справи визначено суддю Чудак О.М.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Змістом статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії"). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 (справа №823/359/18).

Згідно з частиною першою статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги.

Поряд з цим, аналізуючи зміст позовної заяви та додані до неї документи, суд зазначає, що підстави даного позову (обставини прийняття відповідачами спірних рішень) є різними.

Тобто, предметом даної позовної заяви є об`єднані вимоги, які мають самостійні обсяги доказування та підтверджуються різними доказами. При цьому, для з`ясування правомірності вимог до кожного з відповідачів, є необхідним з`ясування значного обсягу обставин.

Окрім того, позивачем заявлено вимоги, що стосуються, зокрема, перегляду спадкової справи та усунення перешкод у спілкуванні з малолітнім сином, тобто цивільних правовідносин.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що спір в частині вимог щодо перегляду спадкової справи та усунення перешкод у спілкуванні з малолітнім сином не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, а стосується цивільних відносин і має вирішуватись судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Згідно з частиною шостою статті 21 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За правилами частини четвертої статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 256 КАС України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак