Справа № 478/1099/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 р. № 478/1099/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до страхового стажу відповідно до записів трудової книжки колгоспника періоду роботи з 01.09.1985 по 21.07.2000 у колгоспі «ЗА МИР» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу відповідно до записів трудової книжки колгоспника період роботи з 01.09.1985 по 21.07.2000 в колгоспі «ЗА МИР» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що формальні неточності у документах, зокрема, у трудовій книжці, не можуть бути підставою для обмеження його у реалізації конституційного права на соціальний захист. Також позивач посилається на нездійснення відповідачем жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було переконатися у достовірності поданих позивачем документів на підтвердження його страхового стажу.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у позові, посилаючись на те, що у трудовій книжці позивача записи про роботу в колгоспі «За мир» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим за період з 01.09.1985 по 21.07.2000 не були належним чином засвідчені, як це передбачено постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі - Постанова № 310) "Про трудові книжки колгоспників" ("О трудовых книжках колхозников"). Крім того, відповідач зазначає, що позивач не подав уточнюючих документів за спірний період.

Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області як пенсіонер та отримує пенсію за віком, призначену з 17.05.2020 за нормами Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), що підтверджується рішенням відповідача від 24.06.2020 № 14 (а. с. 11-12) та визнається сторонами у заявах по суті справи.

У трудовій книжці позивача містяться записи про роботу в колгоспі «ЗА МИР» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим з 01.10.1985 по 21.07.2000 (а. с. 16-17). Зазначені записи засвідчені підписами уповноважених осіб. Записи про роботу позивача за період з 01.10.1985 по 2000 рік не засвідчені печаткою.

Запис про реорганізацію КСП «За мир» у ТОВ «За мир» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим на підставі Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529 засвідчений підписом інспектора відділу кадрів ТОВ «За мир» та печаткою, а також містить посилання на відповідний наказ.

Запис про звільнення позивача від 21.07.200 засвідчений підписом директора ТОВ «За мир» і печаткою та містить посилання на відповідний наказ.

До страхового стажу позивача період роботи у колгоспі «ЗА МИР» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим не зарахований, що підтверджується розрахунком стажу (а. с. 13), листом відповідача від 16.07.2020 № 3959-3803/М-02/8-1400/20 (а. с. 14-15).

Листом від 16.07.2020 № 3959-3803/М-02/8-1400/20 (а. с. 14-15) у відповідь на звернення позивача щодо роз`яснення причин незарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі «За мир» з 01.09.1985 по 21.07.2000 відповідач повідомив, що відомості про роботу в колгоспі «За мир» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим у трудовій книжці не засвідчені печаткою, відсутні записи про реорганізацію колгоспу, а уточнюючі документи позивачем подані не були.

Інших підстав для незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача відповідач ані у вказаному листі, ані у відзиві на позовну заяву не навів.

Суд зауважує, що дата початку у колгоспі «ЗА МИР» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим - 01.09.1985 - не підтверджена записами у трудовій книжці позивача, яка містить запис про початок роботи позивача у цьому колгоспі з 01.10.1985 (дослівно - «с 1/Х-85 г», а. с . 16).

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно із статтею 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання та на розвиток положень статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За пунктами 1, 5, 6 Постанови № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. У трудову книжку колгоспника вносяться, серед іншого, відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Усі записи у трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи у колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи і печаткою.

Пункт 13 Постанови № 310 передбачає, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Отже, позивач не несе відповідальності за неточності та помилки у заповненні його трудової книжки.

На переконання суду, наявні недоліки у заповненні трудової книжки позивача є формальними та не спростовують його роботи у період з 01.10.1985 по 21.07.200 у колгоспі «ЗА МИР» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим (після реорганізації - ТОВ «ЗА МИР» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим).

У постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 викладений правовий висновок, відповідно до якого формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд зазначає про таке.

У частині третій статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 на виконання та на розвиток положень статті 44 Закону № 1058-IV (далі - Порядок № 22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

У матеріалах справи відсутні відомості про здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

Так само відсутні відомості про роз`яснення відповідачем позивачу його права подати додаткові документи (уточнюючі довідки тощо).

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1, заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідачем не подано до суду доказів зазначення під час прийняття від позивача заяви про призначення пенсії у відповідній розписці переліку документів, які позивачу необхідно подати додатково.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а колегія суддів, відхиляючи касаційну скаргу органу Пенсійного фонду, врахувала нездійснення органом Пенсійного фонду жодних дій, спрямованих на отримання відомостей та додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

Незважаючи на те, що в межах справи № 638/18467/15-а розглядався спір щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд вважає за можливе застосувати висновки Верховного Суду у цій справі, оскільки вони відображають загальний підхід до оцінки неточностей у документах, поданих для призначення пенсії, та обов`язки органу Пенсійного фонду щодо отримання додаткових документів для підтвердження права на пенсію.

Суд узяв до уваги, що лист відповідача від 16.07.2020 № 3959-3803/М-02/8-1400/20 не є рішенням про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу позивача, а лише містить роз`яснення причин такого незарахування, що мало місце під час призначення позивачу пенсії.

У зв`язку з цим, ураховуючи, що порушення права позивача відбулося внаслідок незарахування періоду з 01.10.1985 по 21.07.2000 до його страхового стажу під час призначення йому пенсії за віком з 17.05.2020, суд вважає за необхідне, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог та визнати відповідну бездіяльність відповідача протиправною.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: за період з 01.10.1985 по 31.07.2000.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 840,80 грн., сплачений за подання позовної заяви згідно із квитанцією від 02.10.2020 № 0.0..1.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ), які полягають у незарахуванні з 17.05.2020 до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) періоду роботи у колгоспі «ЗА МИР» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим (згодом - ТОВ «За мир» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим) з 01.10.1985 по 21.07.2000.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) зарахувати з 17.05.2020 до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) період роботи у колгоспі «ЗА МИР» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим (згодом - ТОВ «За мир» Нижньогірського району Автономної Республіки Крим) з 01.10.1985 по 21.07.2000.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна