Справа № 534/1705/20
Суддя: Солоха О. В.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 534/1705/20
Провадження № 2-а/534/9/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Солохи О.В.,

за участі секретаря судового засідання Гончар С.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 відділу поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Стояна Дмитра Миколайовича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 17.10.2020 серії БАБ №206310 винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції №4 відділу поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Стояном Д.М. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Позов обґрунтовує тим, що згідно вказаної постанови 17.10.2020 о 4 год. 20 хв. по проспекту Героїв Дніпра у м. Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_1 керував автомобілем, що здійснив зупинку-стоянку на зупинці громадського транспорту та не пред`явив водійське посвідчення відповідної категорії, талона реєстрації та поліса обов`язкового страхування, чим порушив п. 15.9, п. 2.1.А, п. 2.1 ґ ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач зазначає, що правила дорожнього руху він не порушував. Підійшовши до автомобіля, працівники патрульної поліції попросили позивача пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування, проте позивач пояснив, що не керував цим автомобілем та перебував у салоні в якості пасажира. Опис обставин, зазначений в оскаржуваній постанові, не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на законі. Окрім цього, позивач вказав що в постанові не наведено жодного доказу його вини у скоєнні даного правопорушення. Крім того у постанові зазначено «відео, фото», що додаються до постанови, однак, не вказано жодних відомостей, зокрема, технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис. Виходячи з вище наведеного позивач вважає вказану постанову незаконною і такою, що не відповідає вимогам закону та обставинам справи, оскільки вказана постанова складена з порушенням вимог законодавства, просить вказану постанову скасувати та провадження у справі закрити.

16.11.2020 адміністративну позовну заяву позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.12.2020 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторонам.

Позивач про день та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачі про день та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки, копії ухвали про відкриття провадження та позову з додатками, однак правом надання відзиву на позов та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористались.

Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме, те що 17.10.2020 о 4 год. 20 хв. по проспекту Героїв Дніпра у м. Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_1 керував автомобілем, що здійснив зупинку-стоянку на зупинці громадського транспорту та не пред`явив водійське посвідчення відповідної категорії, талона реєстрації та поліса обов`язкового страхування, чим порушив п. 15.9, 2.1.а, п. 2.1 ґ ПДР України. У зв`язку з чим на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн та складено постанову серії БАБ №206310.

При відкритті провадження по справі в ухвалі суду було запропоновано відповідачам надати суду докази, на підставі яких була прийнята постанова про адміністративне правопорушення серії БАБ №206310 від 17.10.2020. Проте останніми у розумінні ст.72 КАС України жодних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду не надано.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Зазначене рішення суб`єкта владних повноважень наразі є предметом оскарження.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2,3,5,6 ст.122 КУпАП та ч.ч. 1,2,4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.15.9 зупинка забороняється ближче 30м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Закон України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт 1.8 статті першої цього Закону).

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

За змістом п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п.2.1.А та п.2.1. ґ Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

Суд наголошує, що суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126, КУпАП є виключно особа, яка здійснювала керування транспортним засобом.

Суд погоджуються з доводами позивача з приводу того, що до оскаржуваної постанови не додано жодного доказу, що підтверджують обставини зазначені в постанові серії БАБ №206310, а саме що ОСОБА_1 , 17.10.2020 о 4 год. 20 хв. по проспекту Героїв Дніпра у м. Горішні Плавні Полтавської області, керував автомобілем, що здійснив зупинку-стоянку на зупинці громадського транспорту та не пред`явив водійське посвідчення відповідної категорії, талона реєстрації та поліса обов`язкового страхування.

Оскільки, як зазначив позивач у своєму позові, на момент зупинки ОСОБА_1 не керував автомобілем марки AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого відмова пред`явити поліцейським відповідні документи не могла бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Інших будь-яких доказів, які б спростовували пояснення сторони позивача, в тому числі відео з місця з вчинення правопорушення, на якому було б зафіксовано вказане правопорушення, відповідачем на адресу суду не скеровано.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як убачається зі змісту постанови від 17.10.2020 БАБ №206310 зазначено у графі 7 «до постанови додається» особою, що складала постанову зазначено: «відео, фото», що додаються до постанови, однак, не вказано жодних відомостей, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Натомість суд наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів, згідно із ч.2 ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких випадках суб`єкт владних повноважень не може покладатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч.6 ст.77 КАС України).

Всупереч наведеної норми, відповідач нехтував своїм обов`язком щодо доведення правомірності прийнятого ним рішення. На пропозицію суду (а.с.31) відповідачем доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП (пояснення позивача або свідків, відео- чи фотофіксації, тощо), відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом із тим, будь-яких доказів, передбачених ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, матеріали справи не містять. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Суд зазначає, що у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАСУ, за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та відповідно вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, суд вважає позов обґрунтованим.

За таких обставин, суд доходить висновку про скасування оскарженого позивачем рішення суб`єкта владних повноважень та необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 90, 139, 246, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Постанову від 17 жовтня 2020 року серії БАБ №206310 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 420 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2747-15 - n12624 під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальний строки щодо апеляційного оскарження судового рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );

Повне ім`я відповідача: Стоян Дмитро Миколайович, інспектор сектору реагування патрульної поліції №4 відділу поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, адреса: 39800, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6.

Повне найменування відповідача: Головне управління Національної поліції в Полтавській області адреса: 36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83, .

Суддя О.В. Солоха