Справа № 320/6697/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року № 320/6697/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Свистанюк Юлії Григорівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54955851 від 23.10.2017;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження 54955851 від 23.10.2017 винесену старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Свистанюк Юлією Григорівною на підставі постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 52200, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем всупереч вимогам чинного законодавства безпідставно винесена постанова ВП № 54955851 від 23.10.2017 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 52200, 00 грн., оскільки її пред`явлено до примусового виконання з порушенням тримісячного строку, встановленого частиною першою статті 12 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного вважає, що рішення відповідача суперечить вимогам закону та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, призначено судове засідання.

Від представника позивача 03.09.2020 через канцелярію суду надійшли матеріали виконавчого провадження ВП № 54955851. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

19 жовтня 2017 року до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на примусове виконання надійшла постанова Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 52200, 00 грн.

23 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Свистанюк Ю.Г. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54955851 з примусового виконання постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону № 1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1404-VІІІ, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами першою-другою статті 12 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною першою статті 28 Закону № 1404-VІІІ визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що виконавчий документ, стягувачем за яким є держава або державний орган, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

При цьому, пред`явлення виконавчого документа до виконання з пропуском відповідного строку є підставою для повернення державним виконавцем такого виконавчого документу без прийняття до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2017 старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Свистанюк Ю.Г. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54955851 з примусового виконання постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4.

У вказаній постанові Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4 зазначено, що строк пред`явлення її до виконання два роки з дня винесення.

Так, відповідно до положень статті 4 Закону України від 14.10.1994 № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Закон № 208/94-ВР), порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у частині другій статті 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

Штраф підлягає сплаті у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення або надіслання постанови.

Копія завіреного банком платіжного документа, що засвідчує факт сплати суми штрафу в повному обсязі, надсилається органу, яким накладено штраф (крім випадків сплати штрафу за допомогою Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва).

У разі несплати штрафу в зазначений строк другий примірник постанови надсилається органу державної виконавчої служби для виконання постанови в примусовому порядку.

Не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення.

Статтею 5 Закону № 208/94-ВР визначено, що постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Пунктом 26 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 №244 (далі - Порядок № 244) передбачено, що постанова про накладення штрафу та постанова про закриття справи набирають законної сили після закінчення строку їх оскарження.

Згідно з пунктом 30 Порядку № 244, у разі несплати штрафу в установлений строк уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю надсилає другий примірник постанови про накладення штрафу до органу державної виконавчої служби для примусового виконання за адресою місцезнаходження (місця проживання, місця реєстрації), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у встановленому законом порядку.

Відповідно до пунктів 31-32 Порядку № 244, постанова про накладення штрафу є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку з дня набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови про накладення штрафу та належного повідомлення відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю про її оскарження така постанова направляється до органу державної виконавчої служби для примусового виконання після набрання законної сили відповідним рішенням суду, крім випадків скасування її судом.

Постанова про накладення штрафу звертається до виконання органом державного архітектурно-будівельного контролю, який виніс таку постанову.

Таким чином, постанова Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4 підлягала оскарженню протягом 15 днів з дня її винесення, тобто до 19.08.2016 включно.

У постанові Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4 зазначено, що вказаний документ набрав чинності 17.08.2016, що не відповідає дійсності з огляду на таке.

Як встановлено судом та не заперечувалося учасниками справи, постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4 позивачем оскаржено в судовому порядку до Київського окружного адміністративного суду.

З Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що позов про оскарження постанови від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4 надійшов до суду 16.08.2016.

16 вересня 2016 року ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі № 810/2574/16.

За результатами розгляду адміністративної справи № 810/2574/16 Київським окружним адміністративним судом 09.02.2017 винесено постанову про відмову в задоволенні позову. Зазначена постанова суду набрала законної сили 19.04.2017.

Таким чином, першим днем трьохмісячного строку для пред`явлення до виконання вказаного документу є наступний день після набрання ним законної сили, тобто 20.04.2017, а відповідно останнім - 20.07.2017.

В силу вимог пункту 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, на дату звернення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві (направлено поштою 11.10.2017, надійшло до Броварського МВ ДВС 19.10.2017 за вх. № 16052) про примусове виконання постанови від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4 законних підстав для відкриття виконавчого провадження не було, адже строк пред`явлення вказаного виконавчого документа до примусового виконання на вказану дату вже минув.

Строк, який передбачено частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII, не є строком пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Норми вказаної статті визначають строк, після закінчення якого постанова про накладення штрафу не підлягає виконанню, а не протягом якого її можна звернути до примусового виконання. Щодо останнього, то в аспекті спірних відносин варто зауважити, що спеціальним для них є Закон № 1404-VIII, який в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, не передбачає можливості застосування інших строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, аніж ті, які визначені цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 808/1080/18, яка в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України врахована судом у спірних правовідносинах.

Разом з тим, спірна постанова була прийнята відповідачем 23.10.2017, тобто після спливу трьохмісячного строку з дня набрання законної сили постановою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.08.2016 № 203/16/10/26-28/0408/02/4, останнім днем на пред`явлення до виконання якої було 20.07.2017, що свідчить про наявність підстав для повернення відповідачем вказаного виконавчого документу стягувачу, однак останнім вказаних дій вчинено не було.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-другою статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII), діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Частиною п`ятою статті 5 Закону № 1403-VIII передбачено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Натомість, під час розгляду цієї справи судом встановлено, що при прийнятті спірної постанови відповідач діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Свистанюк Ю.Г. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54955851 від 23.10.2017 та, як наслідок, її скасування, а позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 159, 162, 205, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності, 39), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна архітектурно-будівельна інспекція України (; адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26), про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Свистанюк Юлії Григорівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54955851 від 23.10.2017.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54955851 від 23.10.2017 винесену старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Свистанюк Юлією Григорівною.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування ЄСІТС апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.