Справа № 320/12454/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року № 320/12454/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування постанови.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2019 ВП№61863620, винесеної головним державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберською Ольгою Іванівною.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірною постановою було відкрито виконавче провадження №61863620 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 05.03.2019 №890/67/АВ/ТД-ФС207, трьохмісячний строк пред`явлення до виконання якої на момент відкриття виконавчого провадження вже минув. Позивач вважає, що державний виконавець повинен був винести постанову про повернення стягувачу виконавчого документа, строк пред`явлення до виконання якого був пропущений, а тому відкривши виконавче провадження відповідач діяв не у спосіб, визначений законодавством.

Крім того, позивач наголосив на тому, що його зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_1 , а тому виконавчі провадження щодо позивача мають бути відкриті територіальним органом державної виконавчої служби України за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 , тобто Бучанським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

У зв`язку з цим, позивач вважає, що Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) не мав повноважень відкривати виконавче провадження щодо позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що заява Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 05.03.2019 №890/67/АВ/ТД-ФС207 була зареєстрована 16.04.2020.

Несвоєчасність реєстрації вказаної заяви була зумовлена великим навантаженням та відсутністю в Ірпінському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) у період з 30.10.2019 по 05.03.2020 документознавця І категорії.

Крім того, відповідач наголосив, що відповідно до постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 05.03.2019 №890/67/АВ/ТД-ФС207 адресою місця проживання Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 , а тому відкриття відповідачем виконавчого провадження було здійснено з дотриманням вимог щодо територіальної підвідомчості.

Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області у поясненнях по справі повідомило, що заява про примусове виконання постанови від 05.03.2019 №890/67/АВ/ТД-ФС207 була направлена на адресу Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) 26.04.2019, проте, відповідач супровідним листом від 10.09.2019 повернув Головному управлінню Держпраці у Дніпропетровській області відповідну заяву без прийняття до виконання з огляду на відсутність інформацію про датку народження позивача.

Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області повідомило, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому 30.10.2019 ним було повторно направлено відповідачу заяву про примусове виконання постанови від 05.03.2019 №890/67/АВ/ТД-ФС207.

Крім того, третя особа наголосила, що направляючи вказану заяву саме відповідачу, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області керувалось інформацією щодо місця проживання позивача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з цим, третя особа вважає, що спірна постанова була прийнята відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 задоволено заяву представника позивача, Шашликова Дениса Геннадійовича, про участь у судовому засіданні, призначеному на 12.01.2021 о 14:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на офіційному веб-порталі судової влади України (vkz.court.gov.ua).

У судове засідання, призначене на 12.01.2021 та проведене в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів на офіційному веб-порталі судової влади України (vkz.court.gov.ua), з`явився представник позивача.

Відповідач та третя особа у судове засідання, призначене на 12.01.2021, не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

Присутній у судовому засіданні 12.01.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 24.01.2003, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

05.03.2019 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН-890/267/АВ/ТД-ФС/207, якою на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 125190,00 грн. (а.с.17-18).

17.04.2020 головним державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лемберською Ольгою Іванівною було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61863620 з виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №890/267/АВ/ТД-ФС/207 від 05.03.2019 про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України штраф у розмірі 125190,00 грн. (а.с.15).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цієї постанови, позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою про визнання її протиправною та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами першою-другою статті 12 Закону №1404 встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1404 виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною першою статті 26 Закону №1404 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що виконавчий документ, стягувачем за яким є держава або державний орган, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

При цьому, пред`явлення виконавчого документа до виконання з пропуском відповідного строку є підставою для повернення державним виконавцем такого виконавчого документу без прийняття до виконання.

Відповідно до пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Згідно з пунктом 11 Порядку не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Як було вказано вище, спірною постановою було відкрито виконавче провадження №61863620 з виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН-890/267/АВ/ТД-ФС/207 від 05.03.2019 про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України штрафу у розмірі 125190,00 грн.

Так, у постанові Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН-890/267/АВ/ТД-ФС/207 від 05.03.2019 зазначено дату набрання постановою законної сили - 05 березня 2019 року, а строк пред`явлення постанови до виконання до 05 червня 2019 (включно).

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернулось до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про прийняття до примусового виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.03.2019 №ДН-890/67/АВ/ТД-ФС207 (а.с.106).

Вказана заява з додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією була направлена відповідачу 26.04.2019, про що свідчить список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з відбитком печатки установи зв`язку (а.с.133-134).

Вказана рекомендована поштова кореспонденція була отримана відповідачем 07.05.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.135).

Судом встановлено, що Ірпінським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області за результатами розгляду вказаної заяви було прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.09.2019, у зв`язку з відсутністю у виконавчому документі дати народження боржника (а.с.137).

Вказане повідомлення було направлено Головному управлінню Держпраці у Дніпропетровській області 26.09.2019 та отримане ним 04.10.2019 за вх.№20655, про що свідчить відбиток штампу у нижньому лівому куті супровідного листа, з яким було направлено вказане повідомлення (а.с.136).

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області повторно звернулось до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою від 28.10.2019 №4701/4.3-1 про прийняття до примусового виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.03.2019 №ДН-890/67/АВ/ТД-ФС207 (а.с.138), яка була направлена відповідачу 30.10.2019, про що свідчать фіскальний чек установи зв`язку від 30.10.2019 №0021904 (а.с.139) та лицьова частина конверту з відбитком печатки установи зв`язку від 30.10.2020 (а.с.112).

На підставі вказаної заяви 17.04.2020 головним державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лемберською Ольгою Іванівною було прийнято спірну постанову про відкриття виконавчого провадження №61863620 з виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №890/267/АВ/ТД-ФС/207 від 05.03.2019 про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України штраф у розмірі 125190,00 грн.

Частинами четвертою-п`ятою статті 12 Закону №1404 визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2018 року (справа № 727/1256/16-ц) дійшла висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Тобто після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, і час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Отже, оскільки Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області 26.04.2019, тобто у межах встановленого строку, звернулось до відповідача із заявою про примусове виконання постанови №890/267/АВ/ТД-ФС/207 від 05.03.2019, то в силу вищенаведених норм Закону №1404 тримісячний строк для пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання з 26.04.2019 був перерваний.

При цьому, тримісячний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання розпочав перебіг з дня отримання Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.09.2019, тобто з 04.10.2020.

У зв`язку з цим, повторне звернення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до відповідача 30.10.2019 із заявою про пред`явлення постанови №890/267/АВ/ТД-ФС/207 від 05.03.2019 до примусового виконання відбулось в межах трьохмісячного строку.

Як зазначено вище, спірна постанова була прийнята відповідачем 17.04.2020.

У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив, що заява Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 05.03.2019 №890/67/АВ/ТД-ФС207 була зареєстрована 16.04.2020.

Несвоєчасність реєстрації вказаної заяви була зумовлена великим навантаженням та відсутністю в Ірпінському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) у період з 30.10.2019 по 05.03.2020 документознавця І категорії.

Отже, відповідач підтвердив, що направлення стягувачем виконавчого документа для примусового виконання було вчинено у межах встановленого строку, проте несвоєчасна реєстрація цього документа у Відділі та в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відбулася з вини відповідача. Таким чином, у даній справі є підтвердженим пропуск строку своєчасної реєстрації виконавчого документа у Відділі, проте не пропуск строку для пред`явлення виконавчого документа стягувачем для примусового виконання.

Суд вважає, що не вчинення відповідачем дій щодо своєчасної реєстрації заяви Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про примусове виконання постанови №890/267/АВ/ТД-ФС/207 від 05.03.2019 з наведених вище обставин, не є підставою для висновків про пропуск строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Таким чином, оскільки матеріали справи свідчать про те, що Головне управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, звернувшись 30.10.2019 до відповідача із заявою про пред`явлення постанови №890/267/АВ/ТД-ФС/207 від 05.03.2019 до примусового виконання, було дотримано тримісячний строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд дійшов висновку про те, що прийняття відповідачем спірної постанови про відкриття виконавчого провадження №61863620 є правомірним.

При цьому суд зауважує про недопустимість позбавлення стягувача його права на отримання належних коштів за постановою від 05.03.2019 №890/267/АВ/ТД-ФС/207 внаслідок неправомірних дій відповідача у вигляді несвоєчасної реєстрації виконавчого документа у Відділі та в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, а також у вигляді несвоєчасного прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження. Неправомірність таких дій відповідача, вина стягувача у яких повністю відсутня, не можуть бути розцінені в якості підстави для скасування спірної постанови.

Щодо посилань позивача на відсутність у Ірпінського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повноважень відкривати виконавче провадження, з огляду на реєстрацію позивача за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1404 виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до паспорта громадянина України - ОСОБА_1 у період з 19.09.2013 по 01.01.2018 позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а з 02.01.2018 по теперішній час: АДРЕСА_1 .

Частиною другою статті 50 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 №755-IV (далі Закон №755) визначено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону №755 в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця, зокрема, місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Згідно з частинами першою-другою статті 10 Закону №755 якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем проживання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_2 .

Оскільки, в силу положень Закону №755 відомості, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі щодо місця поживання Фізичної особи-підприємців ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , є достовірними, суд вважає, що Ірпінський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), як орган, що розташований на території місця проживання позивача, мав повноваження на прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 ВП №61863620.

Відповідно до положень першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи позивачем не було доведено факту пропуску Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області строку пред`явлення постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.03.2019 №ДН-890/267/АВ/ТД-ФС/207 до примусового виконання та недотримання Ірпінським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) вимог Закону №1404 в частині відкриття провадження за місцем проживання позивача, внаслідок чого суд вважає, що відповідач правомірно прийняв спірну постанову.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 12.01.2021 були проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Керуючись статтями 243-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений та підписаний - 19.01.2021 р.

Суддя Дудін С.О.