Справа № 440/1990/20
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 р. Справа № 440/1990/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, повний текст складено 20.05.20 року по справі № 440/1990/20

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України
третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною та скасування відмови,зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (надалі також відповідач, Міноборони України), в якій просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Міністерства оборони України у розгляді поданих документів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", оформленої листом від 12.03.2020 за вих. № 248/325/огд;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, як інваліду 2 групи з 28 листопада 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду поданих ОСОБА_1 та направлених Полтавським обласним військовим комісаріатом листом від 12 лютого 2020 року № 12/461 документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протиправною.

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 30 січня 2020 року про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до вимог пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Міністерство оборони України оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені ним у відзиві на позовну заяву. Вказує, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.04.2019 у справі № 822/220/18.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач та третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 у період з 04.02.1987 по 13.08.1988 перебував на військовій службі у період бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан у складі в/ч 82869 /а.с. 16-20/.

Актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 150 Карлівського міжрайонного відділення Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи зафіксовано, що при огляді ОСОБА_1 20.10.2016 виявлені шрами шкіри в ділянці лівої надбрівної дуги та в тім`яно-скроневій ділянці, які по своїх морфологічних характеристиках не вступають в протиріччя з механізмом їх утворення внаслідок вогнепальних осколкових поранень, та по давності можуть відповідати періоду бойових дій в Афганістані 1987-1988 років, на який вказує обстежуваний /а.с. 13/.

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол № 4634 від 08.11.2016) зазначено, що вогнепальні осколкові поранення голови (контузія 1988 року) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1968 року народження, наслідком яких стали рубці в ділянці лівої надбрівної дуги та в тім`яно-скроневій ділянці, що підтверджується актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 150 від 20.10.2016, виданим Карлівським міжрайонним відділенням Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи, та які у подальшому призвели до розвитку: "Стійких віддалених наслідків перенесеної ЗЧМТ (контузії 1988 року) у вигляді посттравматичної енцефалопатії ІІ ст., зі стійким цефалгічним, стійким та вираженим вестибулоатактичним синдромами, з лікворовенозною дистензією, з помірно вираженими мнестичними, когнітивними порушеннями. ІХС: атеросклеротичного кардіосклерозу, СН І. Гіпертонічної хвороби ІІ ст., ст.2, ризик 2", що підтверджується записами у медичних документах, - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 12/.

28.11.2016 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією та захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0554948 від 29.12.2016 /а.с. 11/.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ОВК із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" № 975 від 25.12.2013.

Листом вих. 12/520 від 20.03.2018 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для направлення його документів разом із заявою до Комісії Міністерства оборони України, оскільки заявником не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, контузії, каліцтва).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі № 816/966/18 ІНФОРМАЦІЯ_2 склав та надіслав до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок про наявність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги № 12/1537 від 12.07.2018 та документи, зазначені в пунктах 10 і 11 Порядку № 975 від 25.12.2013, а саме: довідку МСЕК про встановлення інвалідності серії АВ № 0481462 від 24.12.2014 та серії АВ № 0554948 від 29.12.2016; витяг з протоколу ЦВЛК про встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва); акт судово-медичного дослідження (обстеження); військовий квиток; копію паспорту серії НОМЕР_1 від 13.07.2012 та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера /а.с. 40/.

Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом № 111 від 09.11.2018 (пункт 30), громадянину ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документу, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачений пунктом 11 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013. У рішенні також зазначено, що акт судово-медичного дослідження № 150 від 20.10.2016, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 4634 від 08.11.2016, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини отриманого поранення. Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008, які не подано на розгляд Комісії /а.с. 41/.

В результаті оскарження ОСОБА_1 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом № 111 від 09.11.2018 (пункт 30), у судовому порядку, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 у справі № 440/4401/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", оформленого протоколом № 111 від 09.11.2018 (пункт 30). Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", як інваліду ІІ групи з 28.11.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019 у справі № 440/4401/18 апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено; рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 у справі № 440/4401/18 скасовано; прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог /а.с. 42-47/.

У подальшому, ОСОБА_1 подав до Полтавського ОВК заяву від 30.01.2020 та оновлений пакет документів для направлення до Міністерства оборони України з метою вирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги /а.с. 49-70/.

Листом від 12.02.2020 за № 12/461 Полтавський ОВК направив зазначені документи до Міністерства оборони України для розгляду /а.с. 48/.

За результатами розгляду зазначених документів Департамент фінансів Міністерства оборони України супровідним листом від 12.03.2020 за № 248/325/oгд повернув останні без реалізації з тих підстав, що нових обставин з аналізу поданих документів для призначення одноразової грошової допомоги не виявлено, а показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення) /а.с. 71/.

Про повернення Департаментом фінансів Міністерства оборони України супровідним листом від 12.03.2020 за № 248/325/oгд документів без реалізації ОСОБА_1 повідомлено листом Полтавського ОВК від 19.03.2020, № 12/865 /а.с. 72, 73/.

Не визнаючи правомірним оформлене листом від 12.03.2020 за № 248/325/oгд рішення відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Відтак, предметом розгляду цього спору є правомірність повернення Міністерством оборони України документів позивача без реалізації.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду поданих позивачем документів для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, а відтак, з метою ефективного та повного захисту порушених прав позивача визнав за можливе скористатись правом, наданим частиною другою статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вийшовши за межі позовних вимог та визнавши бездіяльність відповідача щодо розгляду поданих позивачем та направлених Полтавським ОВК листом від 12.02.2020 за № 12/461 документів щодо призначення одноразової грошової допомоги протиправною, зобов`язав Міністерство оборони України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 30.01.2020 про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до вимог пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013, № 975.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як передбачено ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за № 2232-ХІІІ.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону України № 2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), у статті 1 якого встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми, Кабінет Міністрів України Постановою від 25.12.2013 № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок № 975).

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Водночас, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Такий висновок сформовано Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18, за яким документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 4.8 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за №1294/26071 (надалі - Положення), висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та військові комісаріати (ТЦКСП)), які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів.

Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника бюджетних коштів до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня щодо права на виплату одноразової грошової допомоги та у разі її призначення в порядку черговості відповідно до дати подання документів готує та надає Державній казначейській службі України розподіли відкритих асигнувань у розрізі розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (пункт 4.10 Положення).

Підпунктом 30 пункту 10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, передбачено, що головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство оборони України.

Відтак, аналіз поданих особою документів та прийняття відповідного рішення на їх підставі про призначення виплати одноразової грошової допомоги або про відмову у її призначенні належить до компетенції Міністерства оборони України.

За змістом пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Отже, Порядком № 975 встановлено вичерпний перелік рішень, що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу стосовно виплати одноразової грошової допомоги, та перелік документів, зазначений в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

З аналізу наведеного нормативно-правового регулювання вбачається, що законодавець поклав на відповідача обов`язок за результатами розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги прийняти одне з трьох можливих рішень: 1) про призначення одноразової грошової допомоги, 2) про відмову в її призначенні, 3) про повернення документів на доопрацювання.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 806/986/16 та від 03 квітня 2018 року у справі № 750/5581/17, 12 листопада 2018 року у справі № 727/715/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 760/20801/16-а, від 10 липня 2019 у справі № 560/164/19.

Відтак, можливість повернення розпорядником бюджетних коштів документів про призначення одноразової грошової допомоги без реалізації не передбачена Порядком № 975.

Колегія суддів дійшла висновку, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення, однак, у даному випадку таке відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Натомість, відповідач, ухиляючись від прийняття жодного із зазначених рішень, повернув документи позивачу без реалізації, що не відповідає вимогам Порядку № 975.

Отже, лист від 12.03.2020 за вих. № 248/325/огд Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо відмови у розгляді документів позивача не відповідає вимогам законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення позивача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, визначеної Порядком № 975, Міністерством оборони України у встановлені законодавством строки не розглянуто. При розгляді такого звернення позивача відповідачем допущена саме протиправна бездіяльність, яка призвела до порушення прав позивача, передбачених статтями 16 - 16-3 Закону № 2011-XII, оскільки фактичного розгляду заяви, як того передбачає закон та прийняття відповідного рішення, не відбулося.

Також, колегія суддів зазначає, що довідка МСЕК про встановлення інвалідності серії АВ №0481462 від 24.12.2014 та серії АВ № 0554948 від 29.12.2016, витяг з протоколу ЦВЛК про встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва), акт судово-медичного дослідження (обстеження) та зазначена в них інформація не були враховані при прийнятті рішення Міністерством оборони України, оскільки в 2018 році такі документи не були подані до відповідача. В свою чергу, в 2020 році відповідачем жодного рішення не приймалось, лише лист від 12.03.2020 за вих. № 248/325/огд, який не є відповідним рішенням.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що задовольняючи позовні вимоги та зобов`язуючи розглянути подані позивачем документи для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», відповідно до Порядку № 975, не визначається конкретне рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень, оскільки таке рішення у даній ситуації відноситься до дискреційних повноважень Міністерства оборони України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.

Отже, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вони не спростовують обставини, досліджені судом першої інстанції, та висновки про часткове задоволення позову на основі цих обставин.

Щодо доводів стосовно неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10.04.2019 у справі № 822/220/18, колегія суддів зазначає, що обставини, які були предметом розгляду у вказаній справі, не є тотожними обставинам, які розглядаються у цій справі, оскільки у справі № 822/220/18 досліджувалося питання обов`язку доведення обставин та причин поранення щодо призначення одноразової грошової допомоги, а не правомірність відмови у розгляді документів, поданих для призначення такої допомоги, як у цій справі.

Водночас, висновки суду першої інстанції правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.04.2019 у справі № 822/220/18, не протирічать.

Тому, колегія суддів вважає такий довід позивача необґрунтованим.

Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 по справі № 440/1990/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін