Справа № 280/4151/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
18 січня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4151/20
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.
суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.10.2020 р. (суддя Бойченко Ю.П., повне судове рішення складено 08.10.2020 р.) в справі № 280/4151/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі Міноборони) про визнання протиправними дій з визначення та виплати суми одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 1 групи інвалідності без врахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме надбавки за безперервну службу; зобов`язання провести донарахування та виплату суми одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаною з проходженням військової служби, в розмірі 27-місячного грошового забезпечення із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме надбавки за безперервну службу, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.10.2020 р. позов задоволено, визнано протиправними дії Міністерства оборони України в частині визначення та виплати ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням І групи інвалідності без врахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XIІ, а саме надбавки за безперервну службу; зобов`язано Міністерство оборони України провести донарахування та виплату ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаною з проходженням військової служби, у розмірі 27-місячного грошового забезпечення із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, а саме надбавки за безперервну службу, з урахуванням виплачених сум.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» делеговано Кабінету Міністрів України питання визначення не тільки порядку, а й умов проведення компенсаційних виплат. Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, пунктом другим якого передбачено, що допомога, що не призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Оскільки позивачу 1 групу інвалідності, пов`язану з проходженням військової служби, встановлено при огляді МСЕК 14.11.2011 р., постановою Третього апеляційного адміністративного суду в справі № 280/934/19 зобов`язано Міноборони виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 27-місячного грошового забезпечення на час виникнення права на цю допомогу станом на 14.11.2011 р. Із посиланням на Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499, в редакції станом на 10.08.2018 р., вказує, що додаткові види грошового забезпечення при розрахунку розміру грошового забезпечення враховуються у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності чи у разі інвалідності, що сталися включно до 31.12.2007 р. Оскільки позивачу інвалідність встановлена після 31.12.2007 р., то при визначенні розміру одноразової грошової допомоги позивачу не враховуються додаткові види грошового забезпечення.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи з причин наявності захворювання, отриманого у період проходження військової служби, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК від 14.11.2011 серії АД №162831.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі №280/934/19 задоволено позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема, зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності І групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.

Відповідачем листом від 28.04.2020 №0290/Б-614/445 повідомлено позивача, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі №280/934/19 прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 27-місячного грошового забезпечення в сумі 18 370,80 грн. Також відповідач послався на Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 N 499, яким передбачено, що грошове забезпечення для призначення допомоги визначається для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років. Оскільки позивача звільнено в 1990 році, розмір одноразової грошової допомоги визначено виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби (довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.01.2020 № 106/С), а саме: окладу за військовим званням - 160 крб., посадового окладу - 380 крб. та відсоткової надбавки за вислугу років 20% - 108 крб.

Встановивши, що записами у розрахунковій книжці позивача серії НОМЕР_1 доводиться, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини з 01.08.1990, при цьому на день звільнення йому щомісячно виплачувалися: оклад за військове звання 160 руб., посадовий оклад 380 руб., надбавка за вислугу років 108 руб., надбавка за безперервну службу 240 руб., а за правилами частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно не включив надбавку за безперервну службу, яка є складовою грошового забезпечення позивача на день звільнення з військової служби, до розрахунку при обчисленні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням І групи інвалідності, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 1 групи внаслідок захворювання, отриманого у період проходження військової служби, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК від 14.11.2011 р. серії АД №162831.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 р. у справі №280/934/19 зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності І групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.

На виконання рішення суду відповідачем листом від 28.04.2020 р. №0290/Б-614/445 повідомлено позивача про прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 27-місячного грошового забезпечення в сумі 18 370,80 грн. При цьому із посиланням на Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 499, яким передбачено, що грошове забезпечення для призначення допомоги визначається для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років, Міністерством оборони зазначено, що оскільки позивача звільнено в 1990 році, розмір одноразової грошової допомоги визначено, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби (довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.01.2020 № 106/С), а саме: окладу за військовим званням - 160 крб., посадового окладу - 380 крб. та відсоткової надбавки за вислугу років 20% - 108 крб.

Спірним в цій справі є питання включення до складу розміру грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовця.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Статтею 41 Закону 2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі Порядок №499).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №499 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи.

Згідно з абзацом п`ятий підпункту 4 пункту 2 Порядку №499 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2011 р. N 815 грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За правилами частини 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Судом встановлено, що розрахункова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить відомості, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини з 01.08.1990 р.; до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення входили оклад за військове звання 160 руб., посадовий оклад 380 руб., надбавка за вислугу років 108 руб., надбавка за безперервну службу 240 руб.

Таким чином, оскільки на час звільнення позивача з військової служби надбавка за безперервну службу входила до складу грошового забезпечення позивача як додатковий вид грошового забезпечення, суд визнає обґрунтованим висновок суд першої інстанції про протиправність не включення надбавки за безперервну службу, яка є складовою грошового забезпечення позивача, до розрахунку при обчисленні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 1 групи.

Посилання апелянта на відсутність підстав для включення до грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги додаткових видів грошового забезпечення та обґрунтування цього вимогами Порядку № 499 є цілком безпідставними, оскільки абзацом п`ятим підпункту 4 пункту 2 Порядку №499 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2011 р. № 815 чітко передбачено, що грошове забезпечення для питання визначення розміру одноразової грошової допомоги визначається для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо призначення іншої допомоги, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.10.2020 р. в справі № 280/4151/20 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.10.2020 р. в справі № 280/4151/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 18.01.2021 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.01.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко