Справа № 554/6873/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р.Справа № 554/6873/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18.09.2020 року (суддя Троцька А. І., м. Полтава) по справі № 554/6873/20

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського роти №3 батальйону № 1 старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Полтавській області Цвєткова Ігоря Володимировича , Управління патрульної поліції в м.Полтава

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Поліцейського роти №3 батальйону №1 старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Полтавській області Цвєткова Ігоря Володимировича (далі по тексту відповідач-1, поліцейський роти №3 батальйону №1 старший лейтенант поліції УПП у Полтавській області Цвєтков І.В.), Управління патрульної поліції в м.Полтава (далі по тексту -відповідач-2), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову, винесену поліцейським роти №3, батальйону №1 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Полтавській області Цвєтковим Ігорем Володимировичем серії ЕАК №2200697 від 05.03.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що 05.03.2020 поліцейським роти №3 батальйону №1 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Полтавській області Цвєтковим Ігорем Володимировичем було винесено постанову серії ЕАК №2200697 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_2 не виконав вимогу дорожнього знака 3.21 «в`їзд заборонено» та здійснив «в`їзд в зону його дії», чим порушив п.п. 3.21 ПДР України. Вважає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки винесена з грубим порушенням вимог актів законодавства України, за відсутності жодних доказів. Крім того, вказує, що поліцейським свідомо позбавлено його можливості користуватись усіма процесуальними правами, які передбачені Законом, що потягнуло за собою прийняття незаконної та необґрунтованої постанови.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.09.2020 по справі № 554/6873/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону №1 старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Полтавській області Цвєткова Ігоря Володимировича, Управління патрульної поліції в м. Полтава про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18.09.2020 по справі № 554/6873/20 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серії ЕАК №2200697 від 05.03.2020, винесена поліцейським роти №3, батальйону №1 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Полтавській області Цвєтковим Ігорем Володимировичем у справі про адміністративне правопорушення з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, що регулює дорожній рух, встановлює поведінку та правила учасників дорожнього руху, а також підстави, умови та порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Вказує, що оскаржувану постанову прийнято за відсутності жодних доказів, які могли б підтвердити вину позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а ОСОБА_1 було свідомо позбавлено можливості користуватись усіма процесуальними правами, які передбачені Законом, що потягнуло за собою прийняття незаконної та необґрунтованої постанови.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ЕАК №2200697 від 05 березня 2020 року, винесеної старшим лейтенантом поліції УПП у Полтавській області Цвєтковим І.В., вбачається, що 05 березня 2020 року о 12.27 год., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMWX5» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Полтаві по вул. Р.Кириченко, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «в`їзд заборонено» та здійснив в`їзд в зону його дії, чим порушив п. 8.4 ПДР України. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 24).

Позивач, не погодившись із діями відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, звернувся до суду із вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено п. 3.21 Правил дорожнього руху, за що його правомірно притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух", контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У п. 1.9. Правил дорожнього руху України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.4 ПДР України, Дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

В переліку заборонних знаків, відповідно до п.33.3 ПДР України, дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» встановлює заборону на в`їзд усіх транспортних засобів.

Пунктом 8.2.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Відповідно ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, показаннями технічних приладів чи засобів, фото- і кіно-зйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляданні за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об`єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема , у матеріалах відсутні докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, що не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, колегією суддів з наданого відповідачем відеозапису встановлено, що такий відеозапис не містить доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, зокрема, таким відеозаписом не зафіксовано порушення вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», а отже такий відеозапис не доводить порушення позивачем п. 8.4 ПДР України та не є достатнім доказом вини позивача.

Враховуючи недоведеність відповідачем порушення позивачем пункту 8.4 Правил дорожнього руху України та невідповідність оскаржуваної постанови приписам ч. 3 ст. 283 КУпАП, колегія суддів дійшла висновку, що постанова серії ЕАК №2200697 від 05.03.2020 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КУпАП України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи протиправність оскаржуваної постанови серії ЕАК №2200697 від 05.03.2020 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн, за приписами ч.3 ст.286 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18.09.2020 року по справі № 554/6873/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову, винесену поліцейським роти №3 батальйону №1 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Полтавській області Цвєтковим Ігорем Володимировичем, серії ЕАК №2200697 від 05.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова