Справа № 226/2730/20
Суддя: Салькова В. С.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/2730/20
Провадження №2-а/226/2/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

18.01.2021 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад вимог позивача.

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій вказав, що 03.11.2020 рядовим поліції УПП в Луганській області Погребняком В.Є. прийнято постанову ЕАМ №3377193 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України. Так, він керував автомобілем «Land Rover Evoque», д/н НОМЕР_1 , по вул. Курчатова в м. Сєвєродонецьку Попаснянського району Луганської області у правій полосі. В дзеркало заднього виду побачив автомобіль поліції, який стрімко наближався. Розуміючи, що за правилами дорожнього руху він зобов`язаний надати дорогу автомобілю поліції, впевнившись, що він не створює перешкод іншим учасникам дорожнього руху, він швидко прийняв ліворуч. Далі він проїхав перехрестя і зупинився на узбіччі. До нього під`їхали працівники поліції, які склали зазначену постанову, наклавши на нього стягнення у вигляді штрафу. Вважає постанову необґрунтованою, незаконною і такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що вона не містить доказів вчинення ним правопорушення, поліцейським було порушене його право на захист та принцип змагальності. Йому не були роз`яснені його права, був порушений процесуальний порядок розгляду справи. Відео з особистого телефону поліцейського не можна вважати належним та допустимим доказом з огляду на положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Просив суд про скасування оскаржуваної постанови.

ІІ. Позиції та заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання позивач та його представник адвокат Полєсовая М.В. не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність.

Представник відповідача УПП в Луганській області також до суду не прибув, від відповідача надійшов лист про залучення до справи DVD-R диску із відеозаписом та клопотання про розгляд справи без участі від поліцейського Погребняка В., що складав постанову, де він вказує, що на наданому диску зафіксовано момент вчинення адміністративного правопорушення позивачем та просить відмовити у задоволенні позову.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

13.11.2020 ухвалою судді позовна заява залишена без руху для виправлення недоліків - зазначення у позовній заяві відповідача (відповідачів) та відомостей про них, надання копій позовної заяви та додатків відповідно до кількості учасників справи.

24.11.2020 після усунення позивачем вказаних вище недоліків (зазначення найменування відповідача - Головне управління Національної поліції в Луганській області та відомостей про нього) ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд справи по суті призначено на 04.12.2020, відповідачеві запропоновано надати відзив на позовну заяву.

25.11.2020 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про неналежність відповідача у даній справі.

26.11.2020 представником позивача подане клопотання про заміну відповідача ГУНП в Луганській області на Управління патрульної поліції в Луганській області, яке задоволене ухвалою суду 04.12.2020, розгляд справи по суті відкладено на 17.12.2020, відповідачеві запропоновано надати відзив на позовну заяву

17.12.2020 судове засідання у справі відкладено на 29.12.2020 через технічну неможливість відтворення відеозапису, наданого відповідачем у якості доказу по справі відповідним клопотанням, про що складено акт. 29.12.2020 у зв`язку із неотриманням направленого 28.12.2020 відповідачем відеозапису належної якості судове засідання відкладене на 18.01.2021.

31.12.2020 судом отримано з УПП в Луганській області DVD-R диск із відеозаписом належної якості по суті справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6). Має посвідчення водія НОМЕР_2 від 17.04.2002 (а.с.7).

03.11.2020 поліцейським 1 батальйону 1 роти УПП в Луганській області Погребняком Владиславом Євгеновичем було прийнято постанову серії ЕАМ №3377193 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425,00 гривень (а.с.4).

Дії позивача були кваліфіковані за ч.2 ст.122 КпАП України як порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху за п.9.2.б. ПДР - керування транспортним засобом «Land Rover Evoque», д/н НОМЕР_1 , без подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідно до напрямку при перестроюванні ліворуч. За відомостями постанови до неї додається відео з відеореєстратора, відео з нагрудної камери DSJX300111_ВВ0111.

На наданому відповідачем суду DVD-R диску (а.с.54) наявний один відеофайл з реєстратору автомобіля органу поліції, з якого вбачається, що 03.11.2020 о 08:05:20 водій автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_1 перед перестроюванням ліворуч не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Також на цьому диску наявні вісім відеофайлів з нагрудної камери DSJX300111_ВВ0111. Переглядом файлів встановлено, що при зупинці позивача працівниками поліції йому було повідомлено причину зупинки та суть адміністративного правопорушення, вчинення якого йому закидається, роз`яснені права за ст.268 КпАП України, положення ст.63 Конституції України, надана можливість спілкування із адвокатом за допомогою телефонного зв`язку, потім проведено розгляд справи та прийнято постанову, з якою позивача ознайомлено на місці, а також вручено йому копію цієї постанови.

V. Оцінка суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено частиною другою ст.122 КпАП України, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на день складання оскаржуваної постанови 03.11.2020 становило 425,00 грн.

Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху (далі - Правила) ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Пунктом 1.9 Правил визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Посилання позивача у позовній заяві на незазначення у постанові того, ПДР якої саме держави порушив позивач, є неспроможними, оскільки текст наразі чинного Закону України «Про дорожній рух» містить визначення діючих на території України правил саме як «Правила дорожнього руху», і саме документ під назвою «Правила дорожнього руху» затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Відповідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення статті 251 КпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На підтвердження вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення відповідачем надано суду відеозапис моменту вчинення правопорушення та відеозаписи спілкування позивача з поліцейським, процесу розгляду справи тощо. При цьому оскаржувана постанова містить посилання на технічні засоби, якими здійснено відеозапис: відеореєстратор в частині фіксування правопорушення та нагрудну камеру в частині проведення розгляду справи.

Суд не погоджується із твердженням позивача про те, що наявний у справі відеозапис не можна вважати належним і допустимим доказом, виходячи з такого.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої

наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 (далі - Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;

2) охорони громадської безпеки та власності;

3) забезпечення безпеки осіб;

4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

За визначеннями п.3 розділу І Інструкції, відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації; п.1 розділу ІІІ вказує, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Як вказує позивач, на його вимогу про надання доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення поліцейський надав йому відео зі свого особистого телефону.

Разом із тим, з перегляду відеозапису , наданого відповідачем суду, вбачається, що він здійснений за допомогою відеореєстратору, який закріплено у службовому автомобілі поліції. Наявність вказаного відеореєстратору достеменно підтверджується відеозаписом з нагрудної камери DSJX300111_ВВ0111 (відео №, час 08:07:12 та №, час - 08:41:58).

Отже, в даному випадку посадовою особою відповідача факт порушення позивачем Правил дорожнього руху було зафіксовано відеореєстратором, встановленим у салоні службового транспортного засобу патрульної поліції, використання якого передбачено нормами чинного законодавства і посилання на застосування якого наявне у постанові, а тому зафіксовані відеореєстратором відомості є доказами в розумінні статті 251 КпАП України та ст.ст.73-78 КАС України.

Таким чином, факт наявності адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КпАП України і винуватість у його вчиненні ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження дослідженими судом доказами.

Щодо порушення поліцейським прав позивача під час розгляду справи, на які посилається ОСОБА_1 у позовній заяві, суд зазначає, що наявний відеозапис з нагрудної камери поліцейського спростовує нероз`яснення позивачеві його прав, передбачених ст.268 КпАП України, оскільки на ньому відображено, як поліцейським процитовані положення ст.268 КпАП України та водій підтверджує, що вони йому зрозумілі. Також водієві роз`яснені положення ст.63 Конституції України. З наявних відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_1 був якимось чином обмежений поліцейським у праві надати пояснення та привести свої доводи та міркування по суті справи.

Стосовно невжиття поліцейським жодних дій щодо надання водієві можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, на що вказує ОСОБА_1 у позові із посиланням на положення постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №640/16220/16-а, то ці посилання не заслуговують на увагу з огляду на таке. У зазначеній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав, що «…згідно зі ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи». В цій справі «…судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення» особа, що притягалася до адміністративної відповідальності, виявила «…бажання скористатись правовою допомогою. Однак, відповідачем не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги».

Разом із тим у справі, що наразі розглядається, судом встановлено, що поліцейським було у достатній мірі вжито дії щодо надання ОСОБА_1 можливості спілкування з адвокатом та отримання правничої допомоги. Так, позивач ОСОБА_1 під час підготовчих дій перед розглядом справи та безпосередньо під час її розгляду поліцейським Погребняком В. користувався правничою допомогою свого адвоката шляхом постійного телефонного зв`язку, що зафіксовано наявними відеозаписами, з яких вбачається, що позивач діяв за вказівками адвоката та узгоджував з адвокатом свою позицію у справі. Отже, суд вважає, що перешкод у отриманні правничої допомоги з боку поліцейського позивачеві не чинилося і його право на захист порушене не було.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку, що відповідач довів належними, допустимими, достовірним та достатніми доказами правомірність оспорюваної постанови, і це не було спростовано позивачем у встановлений процесуальним законом спосіб. З огляду на це підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11,77,242-246 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Управління патрульної поліції в Луганській області (93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8, код за ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлене 19.01.2021.

Суддя: В.С. Салькова