Справа № 200/10321/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 р. Справа№200/10321/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про скасування рішення від 07.04.2020 про відмову в призначені соціальної допомоги при народженні дитини, державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; зобов`язання її призначити та виплатити.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що в березні 2020 року звернулася до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини, державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям; державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На засіданні комісії розглянуто питання призначення зазначених видів соціальної допомоги, в їх призначенні відмовлено через відсутність заявника на території України (дані з Аркан). Позивач вважає, що їй протиправно відмовлено у призначенні допомоги.

В наданих до суду поясненнях від 06.01.2021 позивач зазначила про наявність описки у заявлених вимогах та просила суд скасувати рішення від 07.04.2020 про відмову в призначені соціальної допомоги при народженні дитини, державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та рішення від 06.04.2020 про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; зобов`язання призначити зазначені види соціальної допомоги та виплатити.

Відповідач проти задоволення заявлених вимог заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову.

За змістом наданого відзиву позивач у березні 2020 року звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям; державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Позивача було повідомлено про необхідність протягом місяця надати додаткові документи, а саме: висновку про потреби дитини та сім`ї, довідки про наявність/відсутність земельної ділянки. Питання про призначення зазначених видів соціального забезпечення на засіданні комісії розглянуто, в призначенні її відмовлено через відсутність заявника за місцем проживання, а також наявність інформації з бази Аркан про відбуття позивача на непідконтрольну територію.

У наданих суду додаткових поясненнях відповідачем вказано, що Порядком призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим Постановою КМУ від 08.06.2016 № 365, визначено необхідність забезпечення здійснення попередньої перевірки факту місця проживання з метою прийняття рішення щодо їх призначення/припинення. Так, комісією з питань призначення (відновлення) виплат внутрішньо переміщеним особам розглянуто питання прийняття рішення за наслідком розгляду поданих позивачем заяв та враховуючи акт обстеження матеріально-побутових умов від 31.01.2020 відмовлено в призначення виплат 02.04.2020.

Сторони до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, просили розглядати справу без їх участі .

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалами від 10.11.2020 позивачу відстрочено сплату судового збору, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні), ухвалою від 17.12.2020 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.01.2021.

Враховуючи неявку сторін до суду 04.01.2021 на підставі ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована у м. Донецьк. Згідно з довідкою № 1438-53907 від 11.07.2017 позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем проживання визначено: АДРЕСА_1 .

Позивач має дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно довідок від 11.07.2017 року № 1438-53928, № 1438- дітей позивача взято на облік як внутрішньо переміщених осіб також за адресою: АДРЕСА_1 .

10.03.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення: допомоги при народженні дитини; допомоги на дітей одиноким матерям; допомоги малозабезпеченим сім`ям; та заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві наявна відмітка про необхідність надання до 10.04.2020 додаткові документи, зокрема: висновку потреби дитини та сім`ї, довідки про наявність/відсутність земельної ділянки.

Розпорядженням від 06.04.2020 відповідач відмовив позивачу у призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам на підставі протоколу комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02.04.2020 № 190.

Рішенням від 07.04.2020 відповідач відмовив у наданні державної соціальної допомоги при народженні дитини, державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям; державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям також на підставі протоколу комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02.04.2020 № 190 та у зв`язку з поданням неповного пакету документів.

Надана суду позивачем копія цього рішення не містить у якості підстави його прийняття «подання неповного пакету документів».

Згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протоколу) від 02.04.2020 № 190 позивачу відмовлено у призначенні соціальних виплат на підставі постанови КМУ від 08.06.2016 № 365.

Листом від 06.10.2020 № 35 відповідач повідомив позивача про відмову в призначенні запитуваних видів соціальної допомоги на підставі постанови КМУ від 08.06.2016 № 365, акту обстеження матеріально-побутових умов, інформації з системи Аркан про відсутність позивача на підконтрольній українській владі території. Докази направлення позивачу рішень про відмову в наданні запитуваних видів допомоги до моменту направлення їй листа від 06.10.2020 № 35 в матеріалах спарив відсутні.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері соціального захисту сімей з дітьми, регулюються Законом України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" (далі - Закон № 2811-XII).

За приписами ст. 1 Закону № 2811-XII громадяни України сім`ї, в яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 10 Закону № 2811-XII визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Згідно абз. 5 п. 2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751), допомога за місцем фактичного проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Перевірка відомостей щодо неотримання допомоги здійснюється органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем.

Згідно зі ст. 6 цього Закону документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення.

Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 2811-ХІІ та п. 12 Порядку №1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 2811-ХІІ до видів державної допомоги сім`ям з дітьми належить допомога на дітей одиноким матерям.

Згідно зі ст. 18-1, 18-2, 18-4 Закону № 2811-XII право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Виплата допомоги припиняється з підстав, визначених ст. 18-4 Закону № 2811-XII.

Пунктом 35 Порядку № 1751, визначено перелік документів, які подаються для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення.

Згідно з п. 36 допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно.

Допомога виплачується протягом шести календарних місяців.

Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї (ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» 01.06.2000 № 1768-III (далі - Закон № 1768-III)).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 цього Закону заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 5-9 ст. 4 Закону № 1768-III місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 3, 4 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. N 250 (далі - Порядок № 250) призначення і виплата соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Соціальна допомога за місцем фактичного проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Перевірка відомостей щодо неотримання допомоги здійснюється органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем.

За п. 6 Порядку № 250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає документи, передбачені у цьому пункті, що дублює зміст ч. 3 ст. 4 Закону № 1768-III.

Згідно з п. 9 вказаного Порядку рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів.

У разі прийняття рішення про відмову в наданні соціальної допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє про це уповноваженого представника сім`ї із зазначенням підстав відмови та порядку оскарження рішення.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1768-III державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Згідно зі ст. 7 цього Закону державна соціальна допомога не призначається у випадках, передбачених цим пунктом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг установлена щомісячна адресна допомога.

Вказаною Постановою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505).

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) (п. 1 Порядку № 505).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з п. 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї.

За п. 5 цього Порядку для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою, складеною у довільній формі, про надання грошової допомоги і подає документи, визначені цим пунктом.

Якщо документи, подані уповноваженим представником сім`ї, не відповідають вимогам цього Порядку, уповноважений орган протягом семи робочих днів після отримання таких документів надсилає у письмовому вигляді уповноваженому представнику сім`ї інформацію про відмову у призначенні грошової допомоги з обґрунтуванням причин такої відмови.

Відповідно до п. 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли:

будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану;

будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Положення абзацу другого пункту 6 не поширюється на сім`ї, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації (крім осіб, які набули право власності на зазначене житлове приміщення, придбане за рахунок державних коштів, після початку проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Грошова допомога не призначається на члена сім`ї: який перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, психоневрологічному інтернаті, будинку-інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальному будинку-інтернаті системи соціального захисту населення; який перебуває на повному державному утриманні в школі-інтернаті, закладі спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю; який відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

З пояснень відповідача та з наданої ним копії рішення від 07.04.2020 вбачається, що позивачу відмолено у призначенні соціальної допомоги при народженні дитини, державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям через ненадання витребуваних документів.

Разом із цим, такі доводи відповідача не визначені підставою відмови в рішенні, копія якого надана позивачу.

В рішенні від 07.04.2020, копія якого надана позивачем, підставою відмови в призначенні запитуваних видів соціальної допомоги відповідач визначив протокол комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02.04.2020 № 190.

В рішенні комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02.04.2020 № 190 підставою відмови позивачу у призначенні виплат визначено постанову КМУ від 08.06.2016 № 365, зазначено, що факт проживання 56 осіб не підтверджено. Втім, безпосередньо переліку осіб, факт проживання яких не встановлено, чи докази включення до переліку позивача відповідач до суду не надав.

В акті обстеження матеріально-побутових умов № 80395 без дати зазначено, що позивачу 31.03.2020 залишено повідомлення.

Ані в рішенні від 07.04.2020 ані в Розпорядженні від 06.04.2020 відповідачем не вказувалось про відмову позивачу на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов чи через наявність інформації з системи Аркан про відсутність позивача на підконтрольній українській владі території, як це зазначено у листі 06.10.2020 № 35 та відзиві на позов.

У наданих суду додаткових поясненнях відповідач, посилаючись на Порядок призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений Постановою КМУ від 08.06.2016 № 365, зауважив на необхідності забезпечення здійснення попередньої перевірки факту місця проживання з метою прийняття рішення щодо їх призначення/припинення. Так, комісією з питань призначення (відновлення) виплат внутрішньо переміщеним особам розглянуто питання прийняття рішення за наслідком розгляду поданих позивачем заяв та враховуючи акт обстеження матеріально-побутових умов від 31.01.2020 відмовлено в призначення виплат 02.04.2020. З рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протоколу) від 02.04.2020 № 190 вбачається, що позивачу відмовлено у призначенні виплат на підставі постанови КМУ від 08.06.2016 № 365.

Згідно з п. 9-1 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Пунктом 13 цього Порядку додатковою підставою відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати визначено відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати. Разом з цим, зазначений пункт Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, скасовано постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2017 року у справі № 826/12123/16, що набрала законної сили 04.07.2018.

Підставою скасування цього пункту визначалось обмеження цим пунктом осіб, що належать до внутрішньо переміщених осіб (ВПО), у реалізації їх прав, зокрема, права на соціальне забезпечення та визнання його таким, що призводить до непрямої дискримінації за ознакою місця проживання та перебування на обліку ВПО, порушує принцип рівності, передбачений ст. 24 Конституції України та гарантії вільного пересування територією України, передбачені ст. 33 Конституції України.

Крім цього, суд заважує, що постанова Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 не є законом, а тому не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Так, згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11.12.2003 № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти її права на отримання страхових виплат.

Таким чином, право позивача на призначення певних видів соціальної допомоги не може ставитись в залежність від місця проживання особи.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або «інші права», як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи. Вказаний Закон встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

За ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ч. 2 цієї статі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином, визначені відповідачем підстави відмови у призначенні запитуваних видів соціальної допомоги з підстав відсутності її за фактичним місцем проживання є протиправними, оскільки жодними законами не визначені, а відтак, з урахуванням статті 92 Конституції України, не можуть бути застосовані.

Стосовно не визначення в наданій позивачем суду копії рішення від 07.04.2020 підставою відмови «подання неповного пакету документів», на відміну від копії рішення, наданої суду відповідачем, суд зауважує, що враховуючи відсутність доказів надання позивачу копії рішення із зазначенням цієї підстави, вона не може вважатись підставою прийняття цього рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача; у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Із врахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що розпорядження відповідача від 06.04.2020 та його рішення від 07.04.2020 про відмову у призначенні допомоги є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи скасування судом розпорядження відповідача від 06.04.2020 та його рішення від 07.04.2020 про відмову у призначенні допомоги, заяви позивача від 10.03.2020 про призначення: допомоги при народженні дитини; допомоги на дітей одиноким матерям; допомоги малозабезпеченим сім`ям; щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, підлягають повторному розгляду з урахуванням висновків суду. Отже, з урахуванням наданих ч. 2 ст. 9 КАС України повноважень суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача розглянути повторно заяви позивача від 10.03.2020 про призначення : допомоги при народженні дитини; допомоги на дітей одиноким матерям; допомоги малозабезпеченим сім`ям; щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплатити соціальну допомогу при народженні дитини, державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, - суд зазначає, що такі вимоги є передчасними, а отже у їх задоволенні слід відмовити з огляду на таке. Питання належності поданих заяв та документів по суті відповідачем має бути вирішено під час повторного перегляду заяв позивача та належить до його дискреційних повноважень, результат такого розгляду відповідачем вказаного питання не може завчасно бути відомий, в суду відсутні особові справи позивача та повний пакет документів, що надавався позивачем відповідачу при зверненні із заявами від 10.03.2020, позивачем не надана суду доказів надання додатково витребуваних відповідачем документів.

Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи, оскільки спір виник внаслідок неправильних його дій.

Судом відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Беручи до уваги вказане та немайновий характер заявлених позивачем вимог, судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року, Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. N 250. Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 06.04.2020 про відмову ОСОБА_1 в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 07.04.2020 про відмову ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 10.03.2020 про призначення: допомоги при народженні дитини; допомоги на дітей одиноким матерям; допомоги малозабезпеченим сім`ям; щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, - з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, , адреса: 85700, Донецька обл., м. Волноваха, вул. Гагаріна, 36.

Суддя А.С. Михайлик