Справа № 380/7085/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7085/20
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

13 січня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в підготовчому засіданні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 380/7085/20 за

позовом ОСОБА_1 , представник Лещинець Л.В.
до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), представник Роман Н.О. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов, представник Роман Н.О.
про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

20.08.2020 року, позивач - ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про відкриття ВП №62101133, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Романом Н.О., в частині стягнення з ОСОБА_1 надлишкової суми виконавчого збору в розмірі 770 886,26 гривень;

- визнати протиправною та скасувати Постанову від 09.06.2017 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Романом Н.О. в межах ВП №48908906, в частині стягнення з ОСОБА_1 надлишкової суми виконавчого збору в розмірі 770 886,26 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 вересня 2014 року Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №2-3241/11, 2/465/1184/14 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» («ВіЕс Банк») заборгованості по невиконаним зобов`язанням за Кредитним договором № КF 45482 від 07.11.2007 року в сумі 967385 доларів 25 центів США, що станом на 14.11.2013 року становить 7732310.30 грн. та судовий збір з розгляду цієї справи в розмірі 1700,00 грн.

5 жовтня 2015 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження ВП № 48908906 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» («ВіЕс Банк») заборгованості по кредитному договору № КF 45482 від 07.11.2007 року в сумі 7 732 310,30 грн. та судовий збір з розгляду цієї справи в розмірі 1 700.00 грн., боржник ОСОБА_1

9 червня 2017 року старший державний виконавець Роман Н.О. постановив стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі: 773 401.03 грн. в межах ВП № 48908906. Зазначена постанова боржнику не надсилалася.

14 травня 2020 року постановою старшого державного виконавця Романа Н.О. виконавче провадження ВИ № 48908906 закінчене на підставі листа стягувача, яким правонаступник ПАТ «ВіЕс Банк» ПАТ «Таскомбанк» повідомив відповідні органи ДВС. що заборгованість ОСОБА_1 по виконавчому документу №2-3241/11 від 10.09.2014 року анульована.

В подальшому, на підставі вищезазначеної постанови про закінчення виконавчою провадження № 48908906, 18.05.2020 року старшим державним виконавцем Романом Н.О. було винесено нову постанову про відкриття ВП №62101133 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 773 401.03 грн.

Позивач вважає, що постанова від 18.05.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62101133 в частині стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 773 401,03 грн. та постанова від 09.06.2017 року винесена в межах ВП №48908906 в частині стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 773 401,03 грн. є протиправними, та такими що винесені з порушеннями вимог Закону України «Про виконавче провадження», а отже підлягають скасуванню.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, старший державний виконавець Роман Н.О., відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), повинен був визначати розмір виконавчого збору, що підлягатиме стягненню з боржника ОСОБА_1 , керуючись сумою, що була фактично стягнута в межах ВІІ № 48908906.

10.08.2020 року, стягувач по ВП №50823943 (що також є частиною ЗВП № 50823943) - ГОВ «Комфорт-Ленд», шляхом надсилання 11 серпня 2020 року листа на електронну пошту позивача, повідомило ОСОБА_1 про суму, що була фактично стягнута з ОСОБА_1 в межах всього ЗВП № 50823943, а саме 25147,66 грн.

Зазначена сума була стягнута з позивача шляхом відрахування на користь стягувана 20% від її заробітної плати, оскільки 03.04.2017 року, в межах ЗВП № 50823943 старшим державним виконавцем Романом Н.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в розмірі 20%.

Борг ОСОБА_1 як по ЗВП № 50823943 гак і по ВП №48908906 погашався виключно за рахунок утримання з заробітної плати в розмірі 20% від роботодавців ТОВ «Медичне училище «Медик» та Ліцея №2 Львівської міської ради. Жодних інших платежів ні через органи державної виконавчої служби, ні безпосередньо стягувану ОСОБА_1 не сплачувала, оскільки перебувала у вкрай важкому фінансовому становищі.

Таким чином, відповідно до листа відповідача, загальна сума що була стягнута з позивача для погашення заборгованості по ЗВП №50823943 складає 25147,66 грн.

До складу ЗВП № 50823943 також входить ВП№50083940 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості в розмірі 5 338 923,78 гри. по кредитному договору №10.06/07-КД від 18 червня 2007р на підставі виконавчого листа №2-393/11, виданого 08.11.2011 року Сихівським районним судом м. Львова.

Тобто, грошові суми, що утримувалися з заробітної плати ОСОБА_1 , йшли в погашення заборгованості не лише по ВП №48908906, а по всьому ЗВП № 50823943, до складу якого також входить ВП №50083940, а отже самостійно ОСОБА_1 визначити чітку суму погашеної заборгованості саме по одному ВП №48908906 не має можливості, проте така точно не перевищує 25147,66 грн.

11.11.2020 року представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження отримано боржником 08.10.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Тобто боржник був обізнаний про відкриття виконавчого провадження відносно нього, повідомлений про можливість виконати рішення суду у строк для самостійного виконання, а також мав усю необхідну інформацію для можливістю знайомитись із матеріалами виконавчого провадження.

В подальшому 12.04.2016 року виконавче провадження № 48908998 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 50823943.

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 03.04.2017 року винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату у боржника.

На адресу відділу 14.08.2019 року та 06.02.2020 року надходили заяви боржника ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження, до яких долучено копії постанов про відкриття виконавчого провадження № 48908906 від 05.10.2015 року.

Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про обізнаність боржника із ходом проведення виконавчий дій та здійсненими державним виконавцем заходами. Однак із позовом про скасування постанови про стягнення виконавчого збору позивач звернувся 20.08.2020 року, тобто більше, як через три роки після винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Представник відповідачів в підготовчому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, просив задоволити.

Від представника позивача 18.11.2020 року через канцелярію суду надійшло заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Вказана заява обґрунтована тим, що про порушення своїх прав позивачка дізналась раніше, оскільки була ознайомлена із постановою від 05.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження 48908906 з виконання виконавчого листа № 2-3241/11, виданого 10.09.2014 року, є безпідставними, оскільки:

- постанова від 05.10.2015 року про відкриття ВП 48908906 не є предметом оскарження у цій справі, позивачем не оскаржується і така жодним чином не пов`язана із оскаржуваною постановою від 09.06.2017 року про стягнення виконавчого збору, винесену в межах ВП №48908906;

- відповідачем не надано жодних доказів надіслання на адресу позивачки оскаржуваної постанови від 09.06.2017 року про стягнення виконавчого збору та докази її отримання боржником;

- наявність у постанові від 05.10.2015 року про відкриття ВП 48908906 посилання на ідентифікатори доступу аж ніяк не заперечує право позивача на особисте ознайомлення з матеріалами ВП та права на отримання всіх постанов відповідача, винесених в межах виконавчого провадження.

Позивачка зазначає, що посилання відповідача щодо існування електронних сервісів, за допомогою яких можна ознайомитися з документами в електронному вигляді, є безпідставними, оскільки наявність вказаних сервісів не позбавляє обов`язку державного виконавця щодо надіслання копії постанови у паперовому вигляді сторонам виконавчого провадження.

Представник позивача зазначає, що позивачкою вживалися заходи щодо отримання інформації про стан ЗВП №50823943, для чого представник звертався до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романа Н.О. з адвокатським запитом від 02.07.2020 року.

Однак, у своїй відповіді від 10.07.2020 року №6630/02.1-25/14480 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції жодної запитуваної представником позивача інформації не зазначив, та вказав процесуальне право позивача прийти і ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Представник позивача в підготовчому засіданні щодо казаного клопотання заперечив, просив відмовити.

При постановленні ухвали суд виходить з наступного:

Згідно із ч. 3 ст. 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України N 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Частиною першою статті 120 КАС України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Суд звертає увагу на те, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18 та від 07 лютого 2019 року у справі №819/859/16.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Судом встановлено, що позивач оскаржує спірні постанови державного виконавця від 18.05.2020 року та від 09.06.2017 року.

Щодо аргументів представника позивача про те що докази вручення оскаржуваних постанов містяться у матеріалах виконавчого провадження та позивачка не має доступу до даних матеріалів, суд зазначає, що позивачка не була позбавлена можливості дізнатися про оскаржувані постанови з мережі Інтернет через систему АСВП, маючи ідентифікатор доступу до даної системи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Як зазначено в ст. 8 Закону України, «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Відповідно до п. 2 Розділу VІ «Доступ до Системи та отримання інформації із Системи» Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5, доступ до інформації Системи сторонам виконавчого провадження забезпечується через інструменти електронної ідентифікації відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», а також через ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження, який зазначається в довідці про реєстрацію виконавчого документа та постанові про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, система забезпечує: можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації; доступ сторонам виконавчого провадження до документів виконавчого провадження.

Отже, позивач мала можливість ознайомлюватись із виконавчим провадженням через автоматизовану систему виконавчого провадження у будь-який зручний для неї час.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30.08.2018 в адміністративній справі № 813/2897/16.

З цих же підстав судом не враховуються аргументи позивача щодо строку оскарження постанови про відкриття ВП №62101133 від 18.05.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 770886,26 грн.

Крім цього, суд зазначає, що позивачкою до матеріалів справи надано запит адвоката від 22.07.2020 року в якому згадується вказане виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, відтак позивачка щонайменше з 22.07.2020 року протягом 10 днів повинна була звернутись до суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що представником позивачки не наведено жодних належних та допустимих доказів, які б унеможливили її звернення до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається представник позивачки, не свідчать про існування будь-яких реальних та об`єктивних перешкод у реалізації нею своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Оскільки факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволити.

Позовну заяву по справі № 380/7085/20 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов, - залишити без розгляду.

Судовий збір сплачений ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) згідно платіжного доручення № від 25.09.2020 року та № від 20.08.2020 року в сумі 10510,00 грн. повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена у повному обсязі 18.01.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.