Справа № 726/1258/20
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1258/20
Провадження №2-а/726/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Сківернічук А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом адвоката Бандуровського Бориса Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до УПП в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою ЕАМ № 3075671 від 03.09.2020 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що його було безпідставно зупинено та притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він рухався із увімкненим ближнім світлом фар. На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 3075671 від 03.09.2020 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив поновити пропущений строк для оскарження постанови, позов задовольнити в повному обсязі, оскаржувану постанову скасувати.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду відзив в якому пояснив, що під час патрулювання було виявлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено» по вул. Небесної сотні, рухався, у темну пору доби, із вимкненими зовнішніми світловими приладами. Встановивши факт правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважає дії працівників поліції правомірними та просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив де заперечив правомірність дій працівників поліції по складанню оскаржуваної постанови та вказав про відсутність доказів на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд, вивчивши заяву позивача, вислухавши пояснення сторін, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення ЕАМ № 3075671 від 03.09.2020 року, о 01 годині 45 хвилин у м Чернівці по вул. Небесної Сотні, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Рено логан», д.н.з. НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 9 ПДР України - використання приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за п .9 ПДР України. Варто зауважити, що розділ 9 ПДР України має назву Попереджувальні сигнали. Пунктами даного розділу не встановлено вимог, щодо порядку використання ближнього світла фар у темну пору доби.

Щодо формулювання вимог ПДР України у оскаржуваній постанові, які начеб то порушив водій, варто зауважити, що заборона експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього рух передбачена п. 31.3 а ПДР України.

Пунктом ПДР України, який зобов`язує водіїв у темну пору доби на транспортному засобі, що рухається, вмикати фари ближнього (дальнього) світла, є п. 19.1. ПДР України.

Таким чином встановлено, що працівником поліції притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за діяння, яке він не вчиняв. Постанова містить у собі опосередковані посилання на три окремих пункти правил дорожнього руху. Так, у її описовій частині йдеться про діяння яке містить ознаки порушення п. 19.1 ПДР України, після цього вказуються про порушення водієм п. 9 ПДР України, яке у постанові розтлумачено у відповідності до п. 31.3 а ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Також було досліджено відеозапис із нагрудного відео реєстратора працівника поліції де зафіксовано події та обставини, які мали місце 03.09.2020 року близько 01 години 50 хвилин за участю ОСОБА_1 . На відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції підійшов до ОСОБА_1 та повідомив його про те, що він бачив, як останній керував транспортним засобом з вимкненими зовнішніми світловими приладами. Після цього полісмен висловив водію вимогу про пред`явлення документів. Одразу після їх пред`явлення запропонував ОСОБА_1 подихати на нього, висловив підозру про те, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Всі подальші дії були спрямовані на встановлення факту сп`яніння водія та складання інших адміністративних матеріалів. Оскаржувану ж постанову, працівник поліції виніс самостійно, без участі ОСОБА_1 в порушення встановленого порядку.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП досліджені судом докази не містять.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не було надано та досліджено доказів на підтвердження винуватості позивача, вина його доведена будь-якими доказами, притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим. Окрім того, оскаржувана постанова прийнята з порушенням встановленого порядку та у вину ОСОБА_1 поставлено порушення пункту ПДР України та діяння, які він не вчиняв.

Виходячи з викладеного, посадова особа, уповноважена державою на здійснення певних функцій, при складанні постанови зобов`язана пред`явити обґрунтоване обвинувачення особі, яка на його думку вчинила правопорушення, та роз`яснити підстави для притягнення до відповідальності, тобто чітко сформулювати водію суть правопорушення вказуючи на конкретну норму нормативного акту, яку порушив водій. В іншому випадку висловлене водію обвинувачення, яке дає можливість трактувати його неоднозначно та яке для нього може бути не зрозумілим, не ґрунтується на законі. Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, про що у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. Неприпустимим є трактування поліцейським певних обставин та викладення законних вимог водію на свій власний розсуд у формі, яка суперечить визначеному законові, оскільки це порушує принцип законності та є свавільним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 2 ст. 122, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов адвоката Бандуровського Бориса Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3075671 від 03.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором роти 2 батальйону 2 УПП в Чернівецькій області Корнєєвим Іваном Анатолійовичем..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень передбачених ч. 2 ст. 122 КпАП України - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук