Справа № 520/15444/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 р.Справа № 520/15444/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року (суддя Тітов О.М., м. Харків) по справі № 520/15444/2020

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Укрпошта", Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області в особі Індустріального відділу обслуговування громадян міста Харків, Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області

про стягнення матеріальних та моральних збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до АТ "Укрпошта", Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в особі Індустріального відділу обслуговування громадян міста Харків, Немишлянського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- зобов`язати Пенсійний фонд України виплатити позивачеві пенсію, що була нарахована але не видана з березня 2020 року, шляхом, що передбачений у п. 5.4 Інструкції про виплату пенсії;

- стягнути з відповідачів завдану позивачеві моральну та матеріальну шкоду у сумі 250000,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "Укрпошта", Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в особі Індустріального відділу обслуговування громадян міста Харків, Немишлянського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення матеріальних та моральних збитків - відмовлено.

Позивач не погодився з вказаним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що, на його думку, суд першої інстанції не врахував того, що переданий на вирішення суду спір є публічно-правовим, оскільки предметом оскарження, насамперед, є дії та бездіяльність відповідачів, які не виконали свої обов`язки щодо доставки і виплати пенсії позивачеві, починаючи з березня 2020 року, внаслідок чого останньому завдано матеріальної та моральної шкоди. Оскільки вимога про відшкодування шкоди заявлена в одному провадженні з вимогою про вирішення публічно-правового спору, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідачі правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття "адміністративної справи" наведено у статті 4 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

При цьому, публічно-правовий спір спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки предметом спору є стягнення з відповідачів на користь позивача 250000,00 грн. матеріальної та моральної шкоди, при цьому позивачем не оскаржуються конкретні рішення, дії або бездіяльність відповідача, відтак, в даному випадку, спір не є публічно-правовим та підлягає вирішенню в порядку Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним, з таких підстав.

Відповідно до ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності у сукупності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої виключно суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути пов`язані з вимогою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (основні та похідні позовні вимоги).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом заявлених позовних вимог є зобов`язання органу Пенсійного фонду здійснити виплату нарахованої, але не виплаченої позивачеві пенсії, починаючи з березня 2020 року, внаслідок протиправних, як на думку позивача, дій відповідачів, а також стягнення з відповідачів моральної і матеріальної шкоди, завданої незаконними діями відповідачів.

Тобто, предметом спору є не лише стягнення з відповідачів на користь позивача 250000,00 грн. матеріальної та моральної шкоди. Зазначеній вимозі передує вимога позивача, що стосується виплати позивачеві пенсії у період, починаючи з березня 2020 року, що не було з`ясовано судом першої інстанції та призвело до передчасного висновку про те, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, що при визначенні предметної підсудності у цій справі судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано предмет позову та характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача, що призвело до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадження у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами. Суд першої інстанції ухвалив судове рішення із порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року по справі № 520/15444/2020 скасувати.

Справу № 520/15444/2020 за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрпошта", Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області в особі Індустріального відділу обслуговування громадян міста Харків, Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення матеріальних та моральних збитків направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 18.01.2021 року