Справа № 640/9528/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м. Київ № 640/9528/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр»

до Головного управління ДПС у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр» (надалі - позивач), адреса: 03062, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 67, до Головного управління ДПС у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві №2 від 04 грудня 2019 року про збільшення дочірньому підприємству «Автотрейдінг-Центр» суми грошового зобов`язання за податок на прибуток підприємств на суму 573 784,00 грн.

Підставами позову вказано порушення суб`єктом владних повноважень прав позивача внаслідок прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись з викладеними підприємством у позовній заяві аргументами, подав відзив на адміністративний позов, в якому просить суд відмовити дочірньому підприємству «Автотрейдінг-Центр» у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що в ході перевірки, згідно з наданими первинними документами та обліковими регістрами, не надається можливим ідентифікувати належність певного виду запасних частин (матеріалів) до того чи іншого вид доукомплектувальних (ремонтних) робіт. Перевіркою також не виявляється можливим перевірити правильність списання ТМЦ у відповідності до діючого на підприємстві методу оцінки вибуття запасів та провести загальний аналіз формування собівартості реалізації. Зазначає про порушення позивачем п. 201.1, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині недотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних.

05 червня 2020 року позивачем було подано відповідь на відзив, у якому позивач зауважив, що оскаржуване рішення відповідача є безпідставним та підлягає скасуванню. Крім того, зазначив, що Головне управління ДПС у м. Києві мало можливість на підставі наданих для перевірки первинних документів дослідити повноту використання підприємством виробничих запасів (запасних сатин до автомобілів), можливість їх застосування до певної марки автомобіля чи певного виду ремонту, перевірити норми використання та списання тощо за весь період, що перевірявся.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечується сторонами, посадовими особами Головного управління ДПС у місті Києві на підставі направлень від 30.09.2019 за №190/26-15-05-02-05, від 30.09.2019 за №191/26-15-05-02-05, від 30.09.2019 за №165/26-15-05-42-07, від 30.09.2019 за №141/26-15-14-06-04, від 30.09.2019 за №678/26-15-05-09-01, виданих контролюючим органом, відповідно до ст. ст. 20,77, 82 Податкового кодексу України на підставі наказу Головного управління ДПС у місті Києві від 16.01.2020 року № 413 проведена планова невиїзна перевірка дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, валютного законодавства в період з 01.07.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 та іншого законодавства за відповідний період відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у місті Києві складено Акт від 28 жовтня 2019 року № 115/26-15-05-02-05/31904132 порушення:

п.п.134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 519 751 грн., втому числі за 2018 рік на суму 369 076 грн., за I півріччя 2019 року на суму 150 675 гривень;

п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 135 014 грн., в тому числі за жовтень 2017 - на суму 23 441 грн., за листопад 2017 - на суму 22 499 грн., за травень 2018 - на суму 33 405 грн., за серпень 2018 - на суму 3 613 грн., за жовтень 2018 - на суму 15 622 грн., за грудень 2018 року - на суму 17 286 грн., за січень 2019 - на суму 1 366 грн., за квітень 2019 - на суму 14 238 грн., за травень 2019 - на суму 2 544 грн. та завищено від`ємне значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за червень 2019 на суму 28 070 грн.;

п. 201.1, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних за квітень 2017 року, за травень 2017 року, за червень 2017 року, за липень 2017 року, за серпень 2017 року, за вересень 2017 року, за жовтень 2017 року, за листопад 2017 року, за грудень 2017 року, за січень 2018 року, за лютий 2018 року, за березень 2018 року, за квітень 2018 року, за липень 2018 року, за серпень 2018 року, за жовтень 2018 року, за листопад 2018 року, за грудень 2018 року, за січень 2019 року, за лютий 2019 року, за березень 2019 року, за квітень 2019 року, за травень 2019 року, за червень 2019 року.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки дочірнє підприємство «Автотрейдінг-Центр» подало до Головного управління ДПС у місті Києві заперечення.

За результатами розгляду заперечень позивача, Головним управлінням ДПС у місті Києві висновки Акту перевірки від 28.10.2019 року № 115/26-15-05-02-05/31904132 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр», , викладено в наступній редакції: перевіркою встановлено порушення

п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 435 027 грн., в тому числі: за 2018 рік на суму 284 352 грн., за I півріччя 2019 року на суму 150 675 гривень;

п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 135 014 грн., в тому числі за жовтень 2017 на суму 24 441 грн., за листопад 2017 на суму 22 499 грн., за травень 2018 на суму 33 405 грн., за серпень 2018 на суму 3 613 грн., за жовтень 2018 на суму 15 622 грн., за грудень 2018 року на суму 17 286 грн., за січень 2019 на суму 1 366 грн., за квітень 2019 на суму 14 238 грн., за травень 2019 на суму 2 544 грн., та завищено від`ємне значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за червень 2019 на суму 28 070 гривень.;

п. 201.1, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних за квітень 2019 року та відсутність реєстрації податкових накладних за квітень 2017 року, за травень 2017 року, за червень 2017 року, за липень 2017 року, за серпень 2017 року, за вересень 2017 року, за жовтень 2017 року, за листопад 2017 року, за грудень 2017 року, за січень 2018 року, за лютий 2018 року, за березень 2018 року, за квітень 2018 року, за липень 2018 року, за серпень 2018 року, за жовтень 2018 року, за листопад 2018 року, за грудень 2018 року, за січень 2019 року, за лютий 2019 року, за березень 2019 року, за квітень 2019 року, за травень 2019 року, за червень 2019 року.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2019 року №2 про збільшення суми грошового зобов`язання на платежем податок на прибуток на суму 543 784,00 грн., в тому числі за основним платежем 435 027,00 грн. і штрафними санкціями - 108 757,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, яка своїм рішенням від 21 лютого 2020 року податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 04 грудня 2019 року №2 залишила без змін.

Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві протиправним звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, дочірнє підприємство «Автотрейдінг-Центр» на підставі заказів на виконання робіт, отриманих від клієнтів, здійснює доукомплектацію автомобілів, а саме: надає послуги по встановленню паркувальних радарів, встановленню захисту картера, встановленню сигналізації, встановленню камер заднього огляду, встановленню передніх та задніх бризковиків, килимків в салон, тонування автоскла тощо.

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» у загальній сумі 511 745 100 гривень на підставі таких документів: договорів, видаткових накладних, рахунків-фактур, банківських документів з додатками, платіжних документів, карток бухгалтерських рахунків, оборотно-сальдових відомостей бухгалтерських регістрів 902 «Собівартість реалізованих товарів», 903 «Собівартість реалізованих робіт і послуг», у порушення пп.134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-ХIV), Наказу Міністерства фінансів України про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» від 31.12.199 року № 318, за відповідний період встановлено завищення задекларованих позивачем показників у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» всього у сумі 2 887 505 грн., в т. ч. за 2018 рік на суму 2 050 423 грн., за I півріччя 2018 рік на суму 837 082 грн.

За результатами розгляду заперечень дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр» до Акту перевірки сума завищення витрат, які вплинули на формування рядка 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» за 2018 рік була зменшена відповідачем на 470 688 грн., внаслідок чого загальна сума завищення витрат, які вплинули на формування рядка 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» за період перевірки склала 2 416 817 грн., в т. ч. за 2018 рік на суму 1 579 735 грн та I півріччя 2019 року на суму 837 082 грн.

Згідно Акту перевірки підставою для висновку Головного управління ДПС у місті Києві про порушення зазначених норм та, як наслідок, заниження податку на прибуток підприємства, стала неможливість відповідача ідентифікувати належність певного виду запасних частин (матеріалів) до того чи іншого вид доукомплектувальних (ремонтних) робіт, у зв`язку з чим перевіркою об`єктивно не виявилося можливим перерахувати та підтвердити комплектність та правильність списання товарно-матеріальних цінностей, вартість яких відображена в складі собівартості виконаних послуг з доукомплектування автомобілів. Перевіркою також не виявилося можливим перевірити правильність списання ТМЦ у відповідності до діючого на підприємстві методу оцінки вибуття запасів, провести загальний аналіз формування собівартості реалізації (чи списувались матеріали, вартість яких перевищує загальну вартість наданих послуг, або ж матеріали, які взагалі не були використані при проведенні робіт, тощо).

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПК України.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Окрім цього, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995 №88.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватися із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

У відповідності до п. 3.1., п. 3.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку облікові регістри - це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку; інформація до облікових регістрів переноситься після перевірки первинних документів за формою і змістом.

Як вірно зазначено позивачем, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так, наказом директора дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр» №251213 від 25.12.2013 р. було затверджено Положення про облікову політику підприємства. Наказом директора дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр» № 010318 від 01.03.2018 р. підприємством було прийнято рішення про застосування з 19.03.2018 р. системи внутрішньогосподарського обліку, що використовується для збору, обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів, на базі автоматизованої бухгалтерської програми « 1С: Підприємство 8.3). Отже, аналітичний облік оприбуткування і вибуття запасів в розрізі найменувань товарів з 19.03.2018 р. ведеться підприємством в регістрах складського обліку, а в бухгалтерському обліку відображається узагальнююча інформація з аналітикою в розрізі документів, заказів, договорів, що відповідають первинним документам та дають можливість ідентифікувати операції певного виду.

З матеріалів справи чітко вбачається, що в ході перевірки контролюючим органом було досліджено надані позивачем бухгалтерські і та первинні документи: договори на придбання та реалізацію товарів для автомобілів, видаткові накладні на придбання товарів для автомобілів, закази на виконання робіт, акти виконаних робіт, журнали продаж (помісячно), картки бухгалтерських рахунків 231 «Виробництво об`єкт 1» за 2018 та I півріччя 2019 року, картки бухгалтерських рахунків 232 «Виробництво об`єкт 2» за 2016, 2017, 2018 та I півріччя 2019 років, оборотно-сальдові відомості 207 «Запасні частини» в розрізі товарів для автомобілів за II півріччя 2016, 2017, 2018 та I півріччя 2019 років.

На підтвердження можливості ідентифікації кожної використаної запасної частини в ході здійснення господарських операції за період з 19.03.2018 року по 31.12.2018 року та за I півріччя 2019 року позивачем надано до суду також картки бухгалтерського рахунку 20.7. за вказані періоди.

Суд погоджується, що відповідач мав можливість на підставі наданих для перевірки первинних документів дослідити повноту використання позивачем виробничих запасів (запасних сатин до автомобілів), можливість їх застосування до певної марки автомобіля чи певного виду ремонту, перевірити норми використання та списання тощо за весь період, що перевірявся.

Також судом встановлено, що згідно облікової політики позивач використовує наступні методи оцінки вибуття запасів (п. 4.3. Положення про облікову політику): під час передавання матеріалів та комплектуючих у виробництво - із застосуванням собівартості перших за часом надходження запасів (ФІФО); при реалізації автомобілів - за ідентифікованою собівартістю одиниці запасів: при реалізації однорідних товарно - матеріальних цінностей або списанні однорідних матеріалів - із застосуванням собівартості перших за часом надходження запасів (ФІФО).

Отже, враховуючи, що позивачем Головному управлінню ДПС у місті Києві було надано усі необхідні первинні документи, які є достатніми для підтвердження того, що підприємством ведеться аналітичний облік в розрізі найменувань товарів, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 8 156,77 грн. Відтак, враховуючи, що позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 8 156,77 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві №2 від 04 грудня 2019 року про збільшення дочірньому підприємству «Автотрейдінг-Центр» суми грошового зобов`язання за податок на прибуток підприємств на суму 573 784,00 грн.

3. Стягнути на користь дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр» (проспект Перемоги, будинок 67, місто Київ, 03062, м. Київ, ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 156,77 (вісім тисяч сто п`ятдесят шість) гривень 77 копійок за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у місті Києві ( вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова