Справа № 300/576/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/576/20 пров. № А/857/12832/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-77» та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-77» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування в частині наказів, зобов`язання до вчинення дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Гундяк В.Д.,

час ухвалення рішення: 12:28:53,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення: 22 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-77» (далі ТзОВ «ПМК-77») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі ДАБІ України) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПМК-77» дію ліцензії, серія АЕ №261678. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-77» за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України частину сплаченого судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення мотивоване тим, що твердження позивача щодо незаконності оскаржуваних рішень є безпідставним. Максимальний термін зупинення ліцензії мав закінчитись 10.09.2019, тому відповідачем порушено норми чинного законодавства щодо поновлення дії ліцензії.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-77» та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області подали апеляційні скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-77» в апеляційній скарзі, з посиланням на незаконність та необгрунтованість рішення в частині відмови у задоволенні позову, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дії відповідача при проведенні перевірок щодо додержання позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належить до об`єктів із середніми та значними наслідками та винесені за їх результатами накази вважає незаконними та такими, що суперечать порядку проведення державного архітектурного-будівельного контролю, а тому у відповідній частині підлягають скасуванню.

Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду в частині зобов`язання відновити ліцензію є необгрунтоване, безпідставне, прийняте із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у ньому не відповідають обставинам справи. Просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підстав для відновлення дії ліцензії не було, тому за наслідками перевірок складались відповідні акти та надавався термін на усунення виявлених порушень.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, просив залишити її без задоволення, а судове рішення в частині задоволення позовних вимог залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 07.06.2013 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано позивачу ліцензію на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів IV і V категорії складності, серії АЕ №261678. Термін дії ліцензії становив з 07.06.2013 по 07.06.2018.

Листом від 03.03.2018 за №40-402-658 позивача повідомлено, що ліцензія на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів IV і V категорії складності, серії АЕ №261678, є безстроковою.

В судовому засіданні встановлено, що 18.06.2019 відповідачем видано направлення за №86/1009/2.1/2019, яким уповноважено посадових осіб здійснити позапланову перевірку щодо додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №256.

За наслідками проведеного позапланового заходу складено акт від 24.06.2019 за №86/1009/2.1/2019 про невиконання позивачем вимог законодавства, а саме абзацу першого, пункту 7, абзацу третього пункту 10 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №256, ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівельного виробництва», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, а також ч.1 ст.27 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 за №875 - ХІІ.

Разом з тим встановлено порушення, які полягали в неповідомленні позивачем органу ліцензування про всі зміни даних, які зазначені в документах суб`єкта господарювання, що додавались до заяви про отримання ліцензії, у строк не пізніше одного місяця з дня настання таких змін, а саме про зміну керівника ТзОВ «ПМК-77», що є порушенням ч. 2 ст. 15 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 за №222-VII та абзацу двадцятого пункту 8 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №256.

10.07.2019 відповідачем винесено наказ №38-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування», яким зупинено дію ліцензії позивача у зв`язку з встановленими порушеннями ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, на підставі акту від 24.06.2019 №86/1009/2.1/2019.

В період з 29.08.2019 по 30.08 2019 відповідачем, на підставі направлення від 28.08.2019 №112/10092.1/2019, проведено позапланову перевірку щодо додержання позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів із середніми та значними наслідками.

За наслідками проведення позапланового заходу складено акт від 30.08.2019 №112/1009/2.1/2019. В даному акті відображені ті самі порушення, що й у акті від 24.06.2019 №86/1009/2.1./2019.

11.09.2019 відповідачем винесено наказ №51-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування», яким позивачу відмовлено у відновленні дії ліцензії у зв`язку з наявними порушеннями ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів із середніми та значними наслідками.

01.11.2019 відповідачем знову видано направлення №143/1009/2.1/2019 для проведення позапланової перевірки щодо додержання позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів із середніми та значними наслідками.

За наслідками позапланової перевірки складено акт від 12.11.2019 №143/1009/2.1/2019, в якому зазначені аналогічні порушення, що і в попередніх актах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що, як вірно зазначено судом першої інстанції, спірні правовідносини в даному спорі регулюються Законами України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) та «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (далі - Закон №222-VIII).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 1 статті 4 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Вимогами п.п. 1 та 2 ст. 7 Закону №877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, перевірка ТзОВ «ПМК-77» була проведена на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №541 від 22.05.2019 на проведення позапланової перевірки щодо додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів із середніми та значними наслідками.

На об`єкті перевірки встановлено ряд порушень, зокрема ведення виконавчої документації із порушенням ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівельного виробництва».

За результатами виконаних будівельних робіт має бути оформлена виконавча документація. Перелік необхідної виконавчої документації, визначений відповідно до вимог нормативних документів щодо виконання відповідного виду робіт на конкретному об`єкті будівництва, має бути наведений у ПВР.

До виконавчої документації належать:

а) загальний журнал робіт (додаток А);

б) спеціальні журнали з окремих видів робіт, перелік яких встановлюється в проекті організації будівництва в залежності від видів робіт (додаток Б);

в) журнал авторського нагляду відповідно та звітна документація щодо виконання робіт з науково-технічного супроводу (за наявності на об`єкті будівництва науково-технічного супроводу) відповідно до ДБН В.1.2-5;

г) акти на закриття прихованих робіт (додаток В);

д) акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій (додаток Г);

е) виконавчі схеми відповідно до ДБН В.1.3-2;

ж) документи щодо випробувань та лабораторного контролю матеріалів та конструкцій відповідно до [20];

і) акти випробування устаткування, інженерних систем, мереж та обладнання;

к) інша документація, передбачена нормативними документами на виконання конкретного виду будівельних робіт.

Загальний журнал робіт є основним первинним виробничим документом, який відтворює технологічну послідовність, терміни, якість і умови виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва.

Загальний журнал робіт веде особа, відповідальна за будівництво об`єкта (виконавець робіт, старший виконавець робіт) і заповнює його з першого дня роботи на об`єкті особисто або доручає керівникам змін.

Спеціалізовані будівельні організації ведуть спеціальні журнали робіт, що знаходяться у відповідальних осіб, які виконують ці роботи. По закінченні робіт спеціальний журнал передається генеральній будівельній організації.

Також перевіркою встановлено, що будівництво берегозакріплювальних споруд здійснюється у невідповідності до проектної документації.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» проект об`єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов`язковою участю головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Внесення змін до затвердженого проекту проводиться виключно за згодою автора проекту, а в разі відхилення від технічних умов - за погодженням з підприємствами, установами та організаціями, які надали такі технічні умови, та замовником.

Отже, розроблений проект, який пройшов відповідну експертизу та затверджений замовником на будівництво із наступними показниками: висота габіоної кладки по проекту 2,5 м., а по факту 1,5 м.; товщина дроту каркасу габіоного ящика по проекту 6 мм., а по факту 4 мм.

Також позивачем порушено абзац 12 п. 8 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №256, відповідно до якого ліцензіат зобов`язаний повідомляти органові ліцензування про всі зміни даних, які зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, не пізніше одного місяця з дня настання таких змін, а саме про заміну керівника ТзОВ «ПМК-77».

Як вірно зазначено судом, в ході судового розгляду не встановлено також факту усунення вищезазначених порушень, внаслідок чого у відповідача міг виникнути обов`язок поновлення дії ліцензії у зв`язку з тим, що відпали підстави для зупинення її дії.

Відтак, твердження позивача щодо незаконності оскаржуваних рішень є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без уваги додані позивачем рішення судів, оскільки такі ухвалені у справах, в яких брали участь інші особи, тому вони не можуть бути враховані в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 78 КАС України.

Щодо вимог про скасування наказів, то суд дійшов вірного висновку про те, що такі не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття органом ліцензування рішення про зупинення дії ліцензії повністю або частково є: акт про невиконання розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов провадження виду господарської діяльності (частини виду господарської діяльності).

Згідно з п. 1 ч. 6 ст.16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» дія ліцензії зупиняється повністю або частково до повного усунення ліцензіатом підстав, визначених пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, що стали причиною зупинення дії ліцензії повністю або частково, але не більше ніж на два місяці з дня набрання чинності рішенням про зупинення дії ліцензії повністю або частково.

Як вірно зазначено судом, дія ліцензії позивача зупинена наказом від 10.07.2019 за №38-Л, зважаючи на викладену вище норму Закону України, максимальний термін її зупинення мав закінчитись 10.09.2019. Відтак, відповідачем порушено норми чинного законодавства щодо поновлення дії ліцензії.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що заявлена позивачем вимога в частині зобов`язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України поновити дію ліцензії є обґрунтованою та підставною.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-77» та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 300/576/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повний текст складений 18 січня 2021 року.