Справа № 160/16366/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", Первинна профспілкова організація Виробничого структурного підрозділу "Шахта "Дніпровська" ВАТ "Павлоградвугілля" Обласного об`єднання Незалежних профспілок гірників України Західного Донбасу про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
08.12.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", Первинна профспілкова організація Виробничого структурного підрозділу "Шахта "Дніпровська" ВАТ "Павлоградвугілля" Обласного об`єднання Незалежних профспілок гірників України Західного Донбасу, в якій просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Павлоградським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надано відмову у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України позивачу за місцем роботи ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за листками непрацездатності. Підставою для відмови в оплаті тимчасової непрацездатності стало те, що підприємство на час непрацездатності позивача знаходилось у простої. Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача, вказуючи на те, що під час простою підприємства не з вини працівника допомога по тимчасовій непрацездатності має надаватись працівнику на загальних підставах. Аналогічна позиція міститься у листі Мінсоцполітики від 23.06.2020 року №6387/0/290-20/45 «Щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності під час запровадження простою на підприємстві».
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
23.12.2020 року на електронну пошту суду та 24.12.2020 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує, що до Павлоградського відділення 17.06.2020 від третьої особи - страхувальника ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшла заява-розрахунок про здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, але 24.06.2020 року Павлоградським відділенням відхилено заяву-розрахунок, у зв`язку з включеними до неї листків непрацездатності працівників підприємства з періодом непрацездатності, що збігається з періодом простою підприємства. При цьому страхувальником не підтверджено факт виходу таких працівників на роботу у період простою. Після чого ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» повторно надіслані заяви-розрахунки без урахування працівників, дні непрацездатності яких тривали після закінчення простою підприємства. Враховуючи позицію Міністерства соціальної політики України, яка викладена в листі від 31.07.2015 №445/18/99-15, для працівників підприємства, яким на час простою визначено спеціальний графік виходу на роботу або передбачено необхідність виходу на роботу на певний період, допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду надається на загальних підставах за календарні дні його тимчасової непрацездатності. Павлоградським відділенням неодноразово надавалась інформація до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо призначення та виплати матеріального забезпечення під час простою підприємства, а також оплати днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України за період непрацездатності, яка припадає на час простою не з вини працівника (якщо не передбачений вихід працівника на роботу) та триває після його закінчення, а саме про необхідність призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам за календарні дні починаючи з 16 травня 2020 року на умовах, визначених статтею 22 Закону № 1105 та вжиття заходів для забезпечення прав застрахованих осіб на своєчасне отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України. Таким чином, працівників не позбавлено права на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатністю на період простою підприємства, за умови, виробничої необхідності та обов`язкової присутності або виходу на роботу такого працівника, що повинно бути оформлено відповідним наказом по підприємству. Отже, Павлоградським відділенням відхилено заяву-розрахунок ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яка надійшла 17.06.2020 у зв`язку з відсутністю правових підстав для її фінансування. Підсумовуючи викладене, вимоги позивача зобов`язати Павлоградське відділення нарахувати та оплатити за рахунок Фонду соціального страхування України тимчасовій непрацездатності є безпідставними та суперечать законодавству.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 є громадянином України згідно з паспортом серії НОМЕР_1 .
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 30.07.2004 року він працює з 01.01.2013 року повний робочий день у ПСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля».
Згідно з листками непрацездатності серії АДЮ 582923 та серії АДЮ №583055 позивач перебував на лікарняному з 21.04.2020 року по 30.04.2020 року та з 05.05.2020 року по 14.05.2020 року.
Відповідно до наказу №2888 від 15.04.2020 року ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» в період часу з 20.04.2020 року по 15.05.2020 року перебувало у простої.
Отже, у період тимчасової непрацездатності позивача ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» знаходилось у простої.
Відповідно до розрахунку заробітної плати сума нарахованої допомоги з тимчасової непрацездатності склала по першому лікарняному листку серія АДЮ № 582923 за перші 5 календарних днів за рахунок ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в розмірі 9113,70 грн., за рахунок відповідача: за наступні 5 календарних днів в розмірі 9113,70 грн.
Згідно з розрахунком заробітної плати сума нарахованої допомоги з тимчасової непрацездатності склала по другому лікарняному листку серія АДЮ № 583055 за перші 5 календарних днів за рахунок ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в розмірі 9012,50 грн., за рахунок відповідача: за наступні 5 календарних днів в розмірі 9012,50 грн.
Періоди тимчасової непрацездатності позивача з 26.04.2020 року по 30.04.2020 року в сумі 9113,70 грн. та з 10.05.2020 року по 14.05.2020 року в сумі 9012,50 грн. мають бути оплачені відповідачем, у зв`язку з чим 17.06.2020 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подано відповідачу заяву-розрахунок про здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам.
Вказане підтверджується копією заяви-розрахунку та відповіддю ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на заяву позивача від 25.09.2020 року, датовану 01.10.2020 року №1670.
24.06.2020 року Павлоградським відділенням відхилено заяву- розрахунок у зв`язку з включеними до неї листків непрацездатності працівників підприємства з періодом непрацездатності, що збігається з періодом простою підприємства.
Не погоджуючись з відмовою у виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105 (далі - Закон № 1105).
Відповідно до ст. 20 Закону №1105 надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).
Статтею 22 Закону №1105 передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.
Згідно статті 30 наведеного Закону рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
На підставі ст. 31 Закону №1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Тобто, для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.
Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.
Порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регламентується Наказом Міністерства охорони здоров`я від 09 квітня 2008 року №189 Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності (далі - Порядок № 189).
Згідно з п. 3.2 Порядку № 189 організація експертизи тимчасової непрацездатності здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2011 року №455 та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом МОЗ України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406.
Як видно з матеріалів справи, зокрема, з листків непрацездатності, вказані листки видані на підставі та у відповідності до приписів законодавства. Будь-яких помилок, виправлень, відсутності реквізитів, визначених наведеними інструкціями, листки непрацездатності серії АДЮ 582923 та серії АДЮ №583055 не містять. Це підтверджується і тим фактом, що при прийнятті вказаних листків непрацездатності відповідачем не наведено будь-яких недоліків в оформлені відповідних документів на отримання матеріальної допомоги. Вказана обставина не є спірною і не заперечується відповідачем.
Підставою непризначення допомоги позивачу, як зазначає відповідач і підтверджується матеріалами справи, є те, що у період перебування позивача на лікарняному ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» знаходилось у простої.
Суд наголошує, що ст. 23 Закону № 1105 визначає підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності:
1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;
2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;
3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;
4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;
5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням;
6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.
Згідно з ч. 2 вказаної статті застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.
Відтак, наведена стаття містить вичерпний перелік підстав, при яких матеріальна допомога не призначається, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Листом Мінсоцполітики від 23.06.2020 року №6387/0/290-20/45 «Щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності під час запровадження простою на підприємстві» роз`яснено підстави виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності та зазначено, що період простою підприємства не належить до переліку підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, встановлених ст. 23 Закону №1105.
У листі також процитовані норми Закону №1105 та зазначено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Порядок і умови видачі листка непрацездатності визначає Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом МОЗ України від 13.11.2001 року № 455, яка не містить положень, згідно з якими листок непрацездатності не видається у період простою підприємства.
У листі Мінсоцполітики від 23.06.2020 року №6387/0/290-20/45 зазначено, що під час простою підприємства не з вини працівника допомога по тимчасовій непрацездатності має надаватись працівнику на загальних підставах.
З огляду на викладене, відповідачем не може бути відмовлено у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованих особам з підстав інших, ніж передбачені ст. 23 Закону №1105.
Судом наявності таких підстав не встановлено. Разом з тим, суду не надано доказів того, що вказані листки видані з порушеннями або є недійсними. Відповідачем ця обставина не спростована.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, оскільки відповідачем не доведено правомірності своїх дій, виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За подання позовної заяви до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 04.12.2020 року №29772261.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський