Справа № 380/8877/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8877/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Приватного підприємства малого підприємства «Азалія» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках в сумі 256665,04 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Приватного підприємства малого підприємства «Азалія», в якому просить:

- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;

- задоволити позовні вимоги та стягнути з Приватного підприємства малого підприємства «Азалія» () до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 256665,04 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно довідки Головного управління ДПС у Львівській області заборгованість Приватного підприємства малого підприємства «Азалія» станом на 07.09.2020 року становить 256665,04 грн., а саме: земельний податок - 1079,74 грн., ПДВ - 415,30 грн., штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО - 5170,00 грн., адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну - 250000,00 грн.

Вказує, що зазначену заборгованість відповідача становлять несплачені у встановлений строк кошти, що визначені відповідно до:

звітної податкової декларації з плати за землю №12115711 від 19.07.2020 року;

податкової декларації з ПДВ № 19789891 від 12.05.2019 року, пеня за несплачене податкове зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення від 29.03.2019 року № та податкового повідомлення-рішення від 19.04.2019 року №, залишок несплаченої штрафної санкції згідно податкового повідомлення - рішення № від 24.07.2019 року та податкового повідомлення - рішення № від 24.07.2019 року;

штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО, а саме залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло на підставі податкового повідомлення - рішення від 04.02.2019 року №;

адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло на підставі податкового повідомлення - рішення від 15.11.2019 року №.

Повідомляє, що на адресу відповідача надсилалась податкова вимога форми «Ю» № 29833-54 від 10 квітня 2019 року.

Позивач зазначає, що на даний час суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу.

Оскільки платником податків не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, просить стягнути її у судовому порядку.

Відповідач заперечив щодо позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву від 18.11.2020 року. Відповідач вказує, що позивач вимагає стягнути з ПП МП «Азалія» 250000,00 грн., залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло на підставі податкового повідомлення - рішення від 15.11.2019 року №.

Просить врахувати, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП МП «Азалія» займається виключно роздрібною торгівлею пального і жодної діяльності у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів не здійснює, жодних документів на заняття такою діяльністю - як то ліцензії на виробництво та обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів не має.

Відповідач вважає, що позивачем помилково зазначено у позовній заяві адміністративний штраф та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на суму 250000,00 грн., тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 250000,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 23 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін та роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

В судовому засіданні, яке відбулося 01 грудня 2020 року суд заслухав усні пояснення представника позивача та відповідача, дослідив докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи (позовній заяві).

Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні відзив підтримав, зазначив, що ПП МП «Азалія» жодних порушень законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів не вчинялось, тому стягнення залишку несплаченого грошового зобов`язання в сумі 250000,00 грн., яке виникло на підставі податкового повідомлення - рішення від 15.11.2019 року №, вважає безпідставним та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Також суд постановив прийняти рішення у строки, передбачені для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до даних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне підприємство мале підприємство «Азалія» () є юридичною особою та знаходиться за адресою: вул. Виговського, 29, м. Жидачів, Жидачівський район, Львівська область, 81700.

Згідно даних про банківські рахунки ПП МП «Азалія» () у відповідача наявні відкриті рахунки в установах банків (а.с.5).

Як слідує з наявної у матеріалах справи довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області заборгованість ПП МП «Азалія» станом на 07.09.2020 року становить 256665,04 грн., а саме: земельний податок - 1079,74 грн., ПДВ - 415,30 грн., штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО - 5170,00 грн., адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну - 250000,00 грн., наведене підтверджується і даними інтегрованої картки платника податків - ПП МП «Азалія» (а.с.8-15).

Суд встановив, що податковий борг відповідача виник відповідно до:

звітної податкової декларації з плати за землю №12115711 від 19.07.2020 року в сумі 378,56 грн. та 701,18 грн.;

податкової декларації з ПДВ № 19789891 від 12.05.2019 року в сумі 236,44 грн., пеня за несплачене податкове зобов`язання в сумі 21,46 грн., яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення від 29.03.2019 року № та податкового повідомлення-рішення від 19.04.2019 року №, залишок несплаченої штрафної санкції в сумі 41,56 грн. згідно податкового повідомлення - рішення № від 24.07.2019 року та в сумі 115,84 грн. згідно податкового повідомлення - рішення № від 24.07.2019 року;

штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО, а саме залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло на підставі податкового повідомлення - рішення від 04.02.2019 року № в сумі 5 170,00 грн.;

адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло на підставі податкового повідомлення - рішення від 15.11.2019 року № в сумі 250000,00 грн.

Відомості про сплату податкового боргу ПП МП «Азалія» у матеріалах справи відсутні.

Вважаючи, що суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу, контролюючий орган звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із пп.пп. 14.1.39, 14.1.162, 14.1.175, 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні:

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки;

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

- штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 15.1. ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 41.1 цієї ж статті, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (п. 286.2 ст. 286 ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця ( п. 287.3 ст. 287 ПК України).

Згідно зі ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Пеня, визначена п.п.129.1.1 п. 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (п. 129.4 ст. 129 ПК України).

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, заборгованість Приватного підприємства малого підприємства «Азалія» станом на 07.09.2020 року становить 256665,04 грн., а саме: земельний податок - 1079,74 грн., ПДВ - 415,30 грн., штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО - 5170,00 грн., адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну - 250000,00 грн.

Щодо незгоди із сумою стягнення в сумі 250000,00 грн., суд зазначає наступне.

Податковим органом проведено фактичну перевірку ПП МП «Азалія», за наслідками якої складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального від 01.11.2019 року №13/106/32-01/22352892 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення п.п. 54.3.3. п.54.3 ст.54 ПК України та ст.15, ч. 2 ст.17, ст. 20 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Зі змісту даного акту слідує, що перевірку здійснено в присутності представника суб`єкта господарювання (а.с.27).

На підставі акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 15.11.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 250000,00 грн., яке було надіслано та вручено відповідачу 19.11.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу (а.с. 26 на звороті).

Доводи відповідача, що ПП МП «Азалія» жодної діяльності у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів не здійснює, жодних документів на заняття такою діяльністю - як то ліцензії на виробництво та обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів не має, суд не враховує, оскільки зміст порушень, викладених в даному акті перевірки свідчить про встановлення порушень у сфері здійснення торгівлі пальним.

Крім того, зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України тощо.

Отже, зазначена в податковому повідомленні - рішенні від 15.11.2019 року № сума грошового зобов`язання у загальному розмірі 250000,00 грн., є узгодженою.

Також судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких, серед іншого, у відповідача виник борг, в тому числі податкове повідомлення - рішення від 15.11.2019 року №, в адміністративному або судовому порядку не оскаржувались, наведене підтверджено і представником відповідача під час розгляду справи.

Відтак, суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу у відповідності до підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано. Судом таких обставин на час розгляду справи та прийняття рішення не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

Судом встановлено, що позивач на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслав відповідачу податкову вимогу форми «Ю» від 10 квітня 2019 року № 29833-54 відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків - відповідача станом 09 квітня 2019 року становить 8673,45 грн., у тому числі основний платіж: 157,57 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи): 8494,72 грн., пеня: 3,16 грн. Вказана податкова вимога направлена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу відповідача: вул. Виговського, 29, м. Жидачів, Жидачівський район, Львівська область, 81700, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с.29).

Суд звертає увагу на те, що чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу після набрання чинності Податковим кодексом України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року (справа № 810/2533/16), від 20 листопада 2018 року (справа № 804/7638/16), від 4 березня 2019 року (справа №2а-6053/11/1070).

Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано, а судом не встановлено. Враховуючи зазначене вище правове регулювання та докази, наявні в матеріалах справи, суд доходить висновку, що податкову вимогу надіслано позивачем в порядку, встановленому Податковим кодексом України, що свідчить про наявність підстав звернення до суду про стягнення податкового боргу.

Погашення податкового боргу платників податків регулюється главою 9 Податкового кодексу.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Зазначена норма встановлює послідовність стягнення податкового боргу платника податків за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі. Отже, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів.

У позовній заяві позивач просить, зокрема, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 256665,04 грн. (в тому числі з ПДВ). Таким чином, з наведеного вбачається, що позивачем дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, а відтак і дотримана встановлена Податковим кодексом України процедура, яка передує зверненню до суду із позовом про стягнення податкового боргу, а тому вимоги позивача про стягнення до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, відповідають приписам чинного законодавства.

При цьому суд враховує правову позицію, яку викладено у постановах Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 440/4082/18, від 10 вересня 2019 року у справі №1840/3549/18 щодо застосування норм статті 87 і статті 95 ПК України (що з рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість може бути погашений виключно податковий борг з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року).

З огляду на наведене, а також враховуючи, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, в тому числі з ПДВ, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення контролюючим органом податкової вимоги та отримання її відповідачем, зважаючи на відсутність доказів оскарження рішень контролюючого органу та добровільної сплати визначеної суми податкового боргу, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, які знаходяться на рахунках в банках, обслуговуючих такого платника податків та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в розмірі 256665,04 грн.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 805/528/17-а (адміністративне провадження № К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість, відповідач по справі не надав жодного доказу на спростування позовних вимог.

Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги належить задоволити повністю, і стягнути до бюджету з ПП МП «Азалія» кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 256665,04 грн.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) до Приватного підприємства малого підприємства «Азалія» (вул. Виговського, 29, м. Жидачів, Жидачівський район, Львівська область, 81700, ) про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках в сумі 256665,04 грн. - задоволити повністю.

Стягнути до бюджету з Приватного підприємства малого підприємства «Азалія» (вул. Виговського, 29, м. Жидачів, Жидачівський район, Львівська область, 81700, ) кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 256665,04 гривень.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 16 січня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.