Справа № 613/361/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 р.Справа № 613/361/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 15.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Уварова Ю.В., м. Богодухів, Харківської області, повне судове рішення складено 24.07.2020 року по справі № 613/361/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради , головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича (надалі по тексту відповідач-1),Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (надалі по тексту відповідач-2), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення серія РАП №260424932 до повідомлення серія ІД №00097730 від 19.03.2020 року за ч.1 ст. 152-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.152-1 КУпАП на ОСОБА_1 ;

-скасувати постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про накладення адміністративного стягнення серія РАП №260424932 до повідомлення серія ІД №00097730 від 19.03.2020 року за ч.1 ст.152-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 152-1 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 300 гривень, звільнивши ОСОБА_1 від відповідальності на підставі ст. 279-3 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 15.07.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 260424932 до повідомлення серії ІД № 00097730 від 19 березня 2020 року, винесену головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідач-1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 15.07.2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 260424932 до повідомлення серії ІД № 00097730 від 19 березня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.152-1КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн.

З тексту оскаржуваної постанови слідує, що 12 лютого 2020 року об 11 год. 2 хв. транспортним засобом ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою Д1061 пл. Троїцька (вул. Червона) в районі Свято Троїцького Собору м. Дніпро, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваної постанови, оскільки позивач не є суб`єктом правопорушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом розгляду у справі є постанова головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика В.Ю. серія РАП №260424932 до повідомлення серія ІД №00097730 від 19.03.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 гривень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З оскаржуваної постанови слідує, що 12 лютого 2020 року об 11 год. 2 хв. транспортним засобом ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою Д1061 пл. Троїцька (вул. Червона) в районі Свято Троїцького Собору м. Дніпро, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Відповідно до абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Відповідно до ч.1 ст. 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, -

тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Отже, неоплата вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування є порушенням абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Згідно з приміткою до ст. 152-1 КУпАП суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч.1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Таким чином, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а у разі, якщо правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), суб`єктом правопорушення є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, тобто фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб.

Приймаючи оскаржувану постанову відповідач-1 виходив з того, що позивач є відповідальною особою у розумінні статті 14-2 цього Кодексу, оскільки за ним зареєстровано спірний транспортний засіб, а тому він несе відповідальність за порушення правил паркування за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Перевіряючи обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

В обгрунтування правомірності прийняття оскаржуваної постанови відповідач-1 посилається на наявність фото матеріалів, що отримані під час фотозйомки правопорушення, якими зафіксовано правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП, в обгрунтування чого зазначає, що він з 21 травня 2014 року транспортним засобом ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 не керує, не розпоряджається та не експлуатує його, а отже не є користувачем вказаного транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можно кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Він містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Отже для наявності складу адміністративного правопорушення та як наслідок самого порушення необхідна наявність всіх його складових.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються правовими нормами, тобто фактично це наявність правової норми яка забороняє здійснювати певні дії та передбачає відповідальність у випадку недотримання вимог цієї норми.

Об`єктивна ж сторона адміністративного правопорушення полягає у дії чи бездіяльності, що заборонені правовими нормами.

Суб`єктом правопорушення може бути конкретна фізична особа.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника.

При цьому, саме адміністративне правопорушення може існувати лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Ознака вини у вчиненні правопорушення є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Отже, для визначення наявності складу адміністративного правопорушення необхідною ознакою є вина суб`єкта адміністративного правопорушення у вчиненні правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що з`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15.05.2019 року по справі №537/2088/17.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З матеріалів справи слідує, що позивачем 21 травня 2014 року надано нотаріально засвідчене доручення ОСОБА_2 на розпорядження автомобілем ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. З реєстру вбачається, що 21 травня 2014 року за р№ 1-925 державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Куксою Н.П. посвідчено довіреність, видану позивачем ОСОБА_2 на майно: автомобіль ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 . Крім того, факт передачі у користування від позивача до ОСОБА_2 автомобіля ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , підтверджується письмовою розпискою самого ОСОБА_2 .

Крім того, з долученої до матеріалів справи копії квитанції № 0.0..1 від 14.02.2020 року слідує, що сплата штрафу у сумі 300 гривень за порушення паркування /а.с. 15/ здійснена ОСОБА_2 протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення, чим фактично було визнано факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП, а наявність квитанції про сплату штрафу ОСОБА_2 свідчить про визнання ним факту вказаного правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не підтверджено обґрунтованість та правомірність притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що сам факт реєстрації автомобіля ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 за позивачем не є підставою притягнення його до відповідальності, оскільки вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП відповідачем-1 не доведена.

Оцінюючи аргумент відповідача-1, наведений в апеляційній скарзі про те, що оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів дані про належного користувача не внесено, а тому відповідальною особою є позивач, оскільки за ним зареєстровано транспортний засіб, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП, а наявність квитанції про сплату штрафу ОСОБА_2 свідчить про визнання ним факту вказаного правопорушення.

Оцінюючи аргумент відповідача-1, наведений в апеляційній скарзі про те, що підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 152-1 КУпАП немає, оскільки у відповідності до ч.1 ст.279-3 КУпАП особа, яка керувала транспортним засобом не зверталася з заявою про визнання факту вчиненого правопорушення з наданням згоди на притягнення її до відповідальності, колегія суддів зазначає, що сплата штрафу у сумі 300 гривень за порушення паркування здійснена саме ОСОБА_2 у строк протягом 20 днів з дня вчинення відповідного правопорушення, а отже ним визнано факт вчиненого правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи незаконність оскаржуваної постанови, то за приписами ч.3 ст.286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача-1 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 15.07.2020 року по справі № 613/361/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський