Справа № 200/6399/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року справа №200/6399/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Сенников А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Мозгова Н.А.) від 26 жовтня 2020 року (повний текст складено 27 жовтня 2020 року у м.Слов`янську) та на додаткове рішення від 16 листопада 2020 року (повний текст складено 17 листопада 2020 року у м.Слов`янську) по справі №200/6399/20-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Діалог» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення від 13.05.2020 року №, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення від 13.05.2020 року №, відповідно до якого визначено штрафну санкцію в сумі 33636,24 грн..

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2019 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 року №, відповідно до якого визначено штрафну санкцію в сумі 33636,24 грн..

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року стягнуто вирати на правничу допомогу у розмірі 5000,00грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірне рішення, оскільки під час проведення камеральної перевірки було встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних. Судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24.03.2020 року по справі №400/355/19. Відповідач вважає, що з матеріалів справи не вбачається, що представником позивача надано достатніх документів, які б підтверджували фактично понесені витрати на правничу допомогу, а тому розмір заявлених витрат на правничу допомогу є необґрунтованим.

Під час судового розгляду справи позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 розділу І, пункту 200.10 статті 200 розділу V, у порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 розділу II Податкового кодексу України (далі - ПК України) відповідачем проведено камеральну позивача перевірку з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань з податку на додану вартість, складених у січні, лютому 2020 року, за результатами якої складено акт від 08.04.2020р. № 220/05-99-50-04/42406536 (а.с. 40-42), яким встановлено порушення позивачем вимог п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної реєстрації наступних податкових накладних:

№24 від 31.01.2020 року, дата реєстрації 30.03.2020 року, кількість днів затримки - 44;

№22 від 31.01.2020 року, дата реєстрації 30.03.2020 року, кількість днів затримки - 44;

№7 від 05.02.2020 року, дата реєстрації 30.03.2020 року, кількість днів затримки - 30;

№4 від 04.02.2020 року, дата реєстрації 30.03.2020 року, кількість днів затримки - 30;

№1 від 03.02.2020 року, дата реєстрації 30.03.2020 року, кількість днів затримки - 30;

№2 від 04.02.2020 року, дата реєстрації 30.03.2020 року, кількість днів затримки - 30;

№3 від 03.02.2020 року, дата реєстрації 30.03.2020 року, кількість днів затримки - 30;

№6 від 06.02.2020 року, дата реєстрації 30.03.2020 року, кількість днів затримки - 30;

№9 від 13.02.2020 року, дата реєстрації 30.03.2020 року, кількість днів затримки - 30.

Позивачем до контролюючого органу надано заперечення за №215 від 21.04.2020 року на вказаний акт камеральної перевірки (арк.с. 46-47).

На підставі цього акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 року №, яким позивачу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 та згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф у розмірі 33636,24 грн. (арк.с.49).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинної у спірний період) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем у встановлені пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України строки були вчинені певні дії щодо реєстрації спірних податкових накладних.

Згідно квитанції від 27 лютого 2020 року контролюючим органом не прийнято до реєстрації в ЄРПН податкову накладну №3 від 03.02.2020 року у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду;

згідно квитанції від 11 лютого 2020 року контролюючим органом не прийнято до реєстрації в ЄРПН податкову накладну №24 від 31.01.2020 року у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду;

згідно квитанції від 27 лютого 2020 року контролюючим органом не прийнято до реєстрації в ЄРПН податкову накладну №9 від 13.02.2020 року у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду;

згідно квитанції від 27 лютого 2020 року контролюючим органом не прийнято до реєстрації в ЄРПН податкову накладну №6 від 06.02.2020 року у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду;

згідно квитанції від 27 лютого 2020 року контролюючим органом не прийнято до реєстрації в ЄРПН податкову накладну №2 від 04.02.2020 року у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду;

згідно квитанції від 27 лютого 2020 року контролюючим органом не прийнято до реєстрації в ЄРПН податкову накладну №1 від 03.02.2020 року у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду;

згідно квитанції від 27 лютого 2020 року контролюючим органом не прийнято до реєстрації в ЄРПН податкову накладну №4 від 04.02.2020 року у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду;

згідно квитанції від 27 лютого 2020 року контролюючим органом не прийнято до реєстрації в ЄРПН податкову накладну №7 від 05.02.2020 року у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду;

згідно квитанції від 31 січня 2020 року контролюючим органом не прийнято до реєстрації в ЄРПН податкову накладну №22 від 31.01.2020 року у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду (арк.с.91-100).

З матеріалів справи вбачається, що арешт на суми податку на додану вартість у системі електронного адміністрування ПДВ, на які платники мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних , накладено ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2020 року.

Згідно ухвали Київського апеляційного суду від 11.03.2020 року по справі № 11-сс/824/1266/2020 ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2020 року в частині накладення арешту на суми податку на додану вартість у системі електронного адміністрування ПДВ, на які платники мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у тому числі стосовно ТОВ «Завод «Діалог», скасовано та постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого з ОВС відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Київській області Усатова О.Д., погодженого з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері корупції, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань Прокуратури Харківської області ОСОБА_2 в частині накладення арешту на суми податку на додану вартість в системі електронного адміністрування ПДВ (реєстраційні ліміти ПДВ) в Державній податковій службі України стосовно у тому числі ТОВ «Завод «Діалог» відмовлено (арк.с. 25-37) з підстав того, що суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ не є матеріальними об`єктами в розумінні ст.98 КПК України, тобто не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні, виходячи з того, що вони мають адміністративно - правову природу та існують виключно в межах адміністративних правовідносин між платником та органом ДФС.

30.03.2020 року податковим органом електронний рахунок ПДВ ТОВ «Завод «Діалог» був разблокований, що визнається сторонами, та спірні податкові накладні були зареєстровані в ЄРПН.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів, 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів, 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів, 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Отже, допущення платником податку податкового правопорушення щодо недотримання граничного строку реєстрації податкових накладних має наслідком застосування відповідальності у вигляді штрафу, розмір якого залежить від кількості пропущених днів реєстрації.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З системного аналізу наведених положень вбачається, що для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за затримку реєстрації податкових накладних необхідно встановити причини, що зумовили допущення такого пропуску, та перевірити чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації таких документів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного суду від 28 лютого 2020 року у справі №825/824/17, від 17 липня 2020 року у справі № 821/1165/16

Враховуючи факт скасування судом апеляційної інстанції ухвали Солом`янського районного суду м.Києва від 28.01.2020 року як прийнятої в порушення норм КПК України, та те, що позивачем своєчасно вчинялись дії щодо реєстрації спірних податкових накладних, про що свідчать відповідні квитанції, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність факту протиправності дії чи бездіяльності позивача при реєстрації спірних податкових накладних, у зв`язку з чим підстави для застосування до підприємства штрафних санкцій, передбачених п. 1201.1 ст. 1201 ПК України, відсутні, як наслідок спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 24.03.2020 року у справі №400/355/19 судом першої інстанції правомірно не було прийнято до уваги, оскільки справи не є тотожними. Окрім того, у межах справи №400/355/19 судом не було встановлено вчинення позивачем дій щодо своєчасної реєстрації податкових накладних.

Щодо додаткового судового рішення суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.

На підтвердження здійснених судових витрат на правничу допомогу адвоката, позивачем долучено копію договіру №26 про надання правової допомоги від 10.02.2020 року, копію додатку №5 до Договору про надання правової допомоги №26 від 10.02.2020 року Завдання №5 від 20.05.2020року, копі. Розрахунку-фактури №435/10 від 27.10.2020 року, копію акту виконаних робіт від 27.10.2020року, платіжне доручення №2807 від 27.10.2020 року на суму 5 000,00грн.; копію свідоцтва про право на знання адвокатською діяльністю серії №4790 від 28.02.2017 року. (а.с.139-145).

10.02.2020 року між ТОВ «Завод Діалог» в особі директора Рудман Н.Є. (клієнт) та Деменковою Є.С. (адвокат) укладено договір № 26 про надання правової допомоги.

У п.3.2 Договору вказано, що гонорар складається з суми вартості гонорару, розмір якого узгоджується Сторонами у завданнях, які є невід`ємною частиною до цього Договору.

Так, у Додатку 5 до Договору про надання правової допомоги №26 від 10.02.2020 року визначено, що адвокат зобов`язується виконати на користь клієнта заходи, передбачені ПК України, КАС України щодо з`ясування обставин та правових підстав отриманого клієнтом податкового повідомлення рішення від 13.05.2020 року № до акту камеральної перевірки від 08.04.2020 року №220/05-99-50-04/42406536 від ГУ ДПС у Донецькій області, складання позовної заяви, інших можливих судових документів при розгляді справи в ДОАС про скасування вказаного податкового повідомлення рішення від 13.05.2020 року, здійснення представництва в суді. Гонорар адвоката за виконання завдання №5 складає 5000,00 грн., у тому числі поштові витрати, витрати на відрядження до суду. Клієнт сплачує гонорар у строк, вказаний в рахунку фактурі.

27.10.2020 року сторони склали акт виконання послуг, у якому вартість адвокатської послуги становить 5000,00 грн.

27.10.2020 року адвокатом ОСОБА_1 видано рахунок фактура №435/10 на суму 5000,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №2807 від 27.10.2020 року ТОВ «Завод Діалог» на рахунок адвоката Деменкової Є.С. сплачено 5000,00 грн. Призначення платежу: сплата за витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката згідно рахунку №435/10 від 27.10.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частини 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч.7 ст.134 КАС України).

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини 7 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно вимог частини 9 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції, враховуючи обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, значення справи для сторін, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 139 КАС України, правомірно стягнуто на користь позивача 5 000, 00 грн. понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційні скарги і залишає судові рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року та на додаткове рішення від 16 листопада 2020 року по справі №200/6399/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року та додаткове рішення від 16 листопада 2020 року по справі №200/6399/20-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 19 січня 2021 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 20 січня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 19 січня 2021 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко