Справа № 480/6847/20
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2021 року Справа № 480/6847/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Діски А.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Івах Я.А.,
представникапозивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6847/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фавор" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби від 29.09.2020 № UA807000/2020/001936/2 про коригування митної вартості товарів.
При цьому, позивач зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не відповідає вимогам ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, оскільки в оскаржуваному рішенні належним чином та в повній мірі не обґрунтовано позицію, щодо того, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. Вказані в рішенні документи взагалі не запитувалися у ТОВ Фавор, а в запиті від 28.09.2020 значилися зовсім інші документи. Митні органи не надали обґрунтування щодо застосування визначеного ними методу визначення митної вартості та порушено ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України, згідно якої кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Ухвалою суду від 15.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
09.11.2020 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що разом із митною декларацією до Слобожанської митниці Держмитслужби подано такі скан-копії товаросупровідних документів: рахунок-фактура (інвойс) від 18.09.2020 № 585/00, - Автотранспортна накладна від 21.09.2020 б/н, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 від 21.09.2020 № VE N. S 543779 від 21.09.2020, платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 10.09.2020 № FЕММ S.930, довідка про транспортні витрати від 28.09.2020 № 03/09 від 28.09.2020, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 28.08.2020, зовнішньоекономічний договір від 02.03.2020 № 613-FТА, опис від 28.09.2020, митна декларація країни відправлення від 21.09.2020 № МRN20ITQFC1Т0038164Е5.
На підтвердження понесених транспортних витрат уповноваженою особою позивача було надано довідку, відповідно до якої сума понесених витрат до митного кордону України складає 1600 євро, однак у поданій до митного оформлення митній декларації від 28.09.2020 № UA807290/2020/023378 заявлені витрати на транспортування складають 437 євро.
Подані декларантом документи відповідач вважає необ`єктивними і такими, що мають розбіжності та не підтверджують в повному обсязі складові митної вартості заявленого товару - тому зроблено висновок про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару - за ціною договору, а тому й про вимушеність коригування відповідачем заявленої митної вартості за резервним методом. Підставою для визначення митної вартості стала цінова інформація щодо імпортної операцій, згідно з якою було здійснено митне оформлення аналогічного оцінюваному товару імпортованого позивачем (МД № UА807290/2020/009728 від 21.04.2020).
Також позивач зазначає, що митним органом було порушено ч. 3 ст. 57 МКУ, згідно якої кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм нього Кодексу.
Ухвалою суду від 18.12.2020 призначено у справі судове засідання на 14.01.2021.
Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила адміністративний позов задовольнити.
Заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 28.09.2020 позивач здійснював митне оформлення в режимі імпорту товару "Інша арматура кріплення: - 050.029.TOL кріплення для ручки каністри, 50 мм" - 1680000 шт.
Для митного оформлення представником декларанта (позивача) надано наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 02.03.2020 № 613-FТА (а.с. 28-33), специфікацію № 1 від 28.08.2020 (а. с. 34), рахунок-фактуру (інвойс) від 18.09.2020 № 585/00 (а.с. 35-36), платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 10.09.2020 № FЕММ S.930 (а.с. 37), митну декларацію країни відправлення від 21.09.2020 № МRN20ITQFC1Т0038164Е5 (а.с. 41, 42), автотранспортну накладну від 21.09.2020 б/н (а.с. 52), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 від 21.09.2020 № VE N. S 543779 (а.с. 39), довідка про транспортні витрати від 28.09.2020 № 03/09 від 28.09.2020 (а.с. 44).
Не погодившись із такими рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч. 1 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
На підставі частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Судом встановлено, що митне оформлення товару здійснювалось ТОВ "Фавор" за основним методом (ціною контракту контракт №613-FTA від 02.03.2020 та специфікацією №1 від 28.08.2020 до нього).
Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Так, позивачем було подано до митного органу зовнішньоекономічний договір від 02.03.2020 № 613-FТА (а.с. 28-33), специфікацію № 1 від 28.08.2020 (а. с. 34), рахунок-фактуру (інвойс) від 18.09.2020 № 585/00 (а.с. 35-36), платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 10.09.2020 № FЕММ S.930 (а.с. 37), митну декларацію країни відправлення від 21.09.2020 № МRN20ITQFC1Т0038164Е5 (а.с. 41, 42), автотранспортну накладну від 21.09.2020 б/н (а.с. 52), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 від 21.09.2020 № VE N. S 543779 (а.с. 39), довідка про транспортні витрати від 28.09.2020 № 03/09 від 28.09.2020 (а.с. 44).
Аналіз положень статей 53, 57 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.
Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч. 2 ст. 58 МК України).
В даному випадку, митному органу були надані документи, що передбачені ст. 53 МК України та містили дані, на підставі яких визначено кількість і ціну партії товару.
Суд зауважує, що відповідно до вимог ст. ст. 53, 54 МК України митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення має перевірятися правильність визначення саме митної вартості.
Відповідно до вимог ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Оскільки подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, суд вважає, що у відповідача не було підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Таким чином, висновки відповідача про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту, на думку суду, є помилковими.
Суд зазначає, що необґрунтованими також є посилання відповідача на розбіжності щодо сум понесених транспортних витрат у зв`язку з тим, що уповноваженою особою позивача було надано довідку, відповідно до якої сума понесених витрат до митного кордону України складає 1600 євро, однак у поданій до митного оформлення митній декларації від 28.09.2020 № UA807290/2020/023378 заявлені витрати на транспортування складають 437 євро.
Суд зазначає, що на вказані обставини, відповідач не посилався при прийнятті спірних рішень. Водночас, з наданої до митного органу довідки про транспортні витрати №03/09 від 28.09.2020 вбачається, що перевезенню підлягав консолідований вантаж, загальна вартість послуг з перевезення усього вантажу з Італії до кордону України становить 1600 євро (а.с. 44), згідно заявки на доставку вантажу № 31 від 21.08.2020 перевізником перевозилось два види вантажу (а.с. 52), але за митною декларацією № UА807290/2020/023378 декларуванню підлягав лише товар "Інша арматура кріплення: - 050.029.TOL кріплення для ручки каністри, 50 мм - 1680000 шт. Така вартість перевезення була обрахована позивачем з огляду на вагу товару.
На думку суду, митним органом не доведено, що митну вартість неможливо встановити на підставі поданих позивачем документів (зовнішньоекономічного контракту та специфікації до нього, інвойсу, платіжного доручення), як це зазначено у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, на підставі викладеного, суд виходить з того, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до органу доходів і зборів документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим статтею 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.
Суд зазначає, що контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.
Проте, суд зазначає, що митну вартість товару за вказаною митною декларацією було визначено за шостим (резервним) методом. Зважаючи на відсутність в оскаржуваному рішенні даних щодо складових митної вартості такого товару, а також числових значень складових митної вартості товару, взятих митним органом при коригуванні митної вартості товару позивача, суд не може погодитись з доводами відповідача про обґрунтованість визначеної митним органом в рішенні від 29.09.2020 № UA807000/2020/001936/2 вартості товару.
Згідно ч. 1, 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На переконання суду відповідач не довів правомірності свого рішення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 2102,00 грн, сплачені за платіжним дорученням № 849 від 07.10.2020 (а.с.12).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби від 29.09.2020 № UA807000/2020/001936/2 про коригування митної вартості товарів.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.01.2021.

Суддя А.Б. Діска