Справа № 653/4046/20
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/4046/20
Провадження № 2-а/653/36/21
РІШЕННЯ

іменем України

11 січня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області, лейтенанта поліції Калини Богдана Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області, лейтенанта поліції Калини Богдана Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позовні вимоги мотивує тим, 11 грудня 2020 року відповідач виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3544670, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке пов`язане з порушенням вимог ПДР щодо здійснення перетину вузької суцільної лінії не пов`язаного з об`їздом нерухомої перешкоди.

Вважає винесену постанову незаконною, оскільки 11 грудня 2020 року позивач керував автомобілем марки Honda GR-V номерний знак НОМЕР_1 по вул. Комічній в м. Запоріжжі та був зупинив поліцейський Калина Б.А. без будь-яких підстав.

Наголошує на тому, що правила дорожнього руху він не порушував, процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була порушена, оскільки його права були не роз`яснені, обставини справи не встановлені, докази на підтвердження порушення не надані, через що висновок про притягнення його до відповідальності є не законним.

Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3544670 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

17 грудня 2020 року у справі за даним позовом було відкрите спрощене провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Направлення позовної заяви та доданих до неї документів здійснено судом з особливостями, визначеними статтями 268, 269, 286 КАС України для розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а саме 30 грудня 2020 року шляхом направлення на офіційну електронну адресу.

Клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

Частина 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ухвалі про відкриття провадження по справі, суд запропонував відповідачу Управлінню патрульної поліції в Запорізькій області в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, подати відзив на позовну заяву, а також зобов`язав відповідача в цей же строк надати до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Всупереч цього, відповідачем не був поданий відзив та не надані відповідні матеріали, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч. 6 ст. 77 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3544670 від 11 грудня 2020 року, складену інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області, лейтенанта поліції Калина Б.А. - Климчук Є.В., керуючи автомобілем Honda GR-V номерний знак НОМЕР_1 , 11 грудня 2020 року о 21:24 годині по вул. Комічній в м. Запоріжжі не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1. вузька суцільна лінія та здійснив перетин не пов`язаний з об`їздом нерухомої перешкоди, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На ОСОБА_1 постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 255 грн.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пункт 8.5.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, вказує на те, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Розділ 34 ПДР визначає, що горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що ОСОБА_1 всупереч заборони здійснив перетин розмітки 1.1, що не було пов`язано з об`їздом нерухомої перешкоди.

Позивач, в свою чергу, наголошує на тому, що він не здійснював такий перетин та керував транспортним засобом з дотриманням вимог Правил дорожнього руху.

Слід зазначити, що зі змісту пункту 7 постанови вбачається наявність відео з нагрудного регістратора.

Всупереч зобов`язання, суду не надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, що унеможливлює встановити обґрунтованість та законність рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суду не надані жодні фактичні дані, в розумінні ст. 251 КУпАП, на підставі яких можливо встановити порушення позивачем ПДР України щодо перетину дорожньої розмітки.

Натомість, позивач при зверненні до суду заперечує проти обставин, викладених у постанові та наголошує на тому, що ним були виконанні всі вимоги ПДР України.

Вказані пояснення позивача відповідачем не спростовані, докази протилежного суду не надані.

Крім того, слід наголосити, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП та встановленого пунктом 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року порядку розгляду справи поліцейським, під час якого, зокрема, поліцейським оголошується, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З пояснень позивача вбачається, що незважаючи на його клопотання, йому не були надані жодні докази на підтвердження вини. Більш того, не були роз`яснені його права, визначені ст. 268 КУпАП, про що вказує відсутність підпису ОСОБА_1 в постанові.

Вказане свідчить про порушення встановленого порядку розгляду справи.

Таким чином, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, проте одночасно, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідачем, на якого законом покладений обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надано суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, відповідач при накладенні адміністративного стягнення, не вжив заходів для забезпечення всебічного повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення всупереч положенням ЗУ «Про Національну поліцію», КУПаП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не врахував достатність та допустимість доказів, наявність вини позивача та без достатніх підстав виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене вище, скоєння ОСОБА_1 оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (ч. 3 ст. 286 КАС України).

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 18 березня 2020 року (провадження №11-1287апп18, справа № 543/775/17) відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача -Управління патрульної поліції в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 77, 241-250, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області, лейтенанта поліції Калини Богдана Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху- задовольнити.

Визнати незаконною постанову серії ЕАН № 3544670 від 11 грудня 2020 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 та скасувати її.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Запорізькій області (місцезнаходження: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копій9ок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова