Справа № 420/11672/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 січня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №420/11672/20, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» до комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Державної податкової служби України, в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати наступні рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації:

від 09.07.2020 №1717481/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 27.05.2020 №92;

від 09.07.2020 №1717483/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.05.2020 №96;

від 09.07.2020 №1717482/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.05.2020 №98;

від 09.07.2020 №717485/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.05.2020 №99;

від 09.07.2020 №1717484/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.05.2020 №100;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» податкові накладні датами їх фактичного отримання, а саме: від 27.05.2020 року №92 з 15.06.2020 року; від 31.05.2020 №96 з 15.06.2020 року; від 31.05.2020 №98 з 15.06.2020 року; від 31.05.2020 № 99 з 15.06.2020 року; від 31.05.2020 №100 з 15.06.2020 року.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року у справі №420/11251/20 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку ч.5 ст.262 КАС України та позовні вимоги позивача було роз`єднано у п`ять самостійних проваджень.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 09.07.2020 року №1717485/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної позивача від 31.05.2020 року №99; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» податкову накладну від 31.05.2020 року №99 датою її фактичного отримання, а саме 15.06.2020 року було передано для розгляду судді Білостоцькому О.В.

Зазначеній справі присвоєно порядковий номер №420/11672/20 та її прийнято до провадження головуючим суддею 09.11.2020 року.

До участі у справі №420/11672/20 в якості співвідповідача залучено Головне управління ДПС в Одеській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 року по справі №420/11672/20 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» було задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у відповідній адміністративній справі (відповідній частині позовних вимог).

06.01.2021 року (під час перебування головуючого судді у справі у відпустці) від представника позивача надійшли клопотання про ухвалення додаткового судового рішення, у тому числі по адміністративній справі №420/11672/20, а саме стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 800,00 грн. При цьому позивачем при подачі відповідних письмових заяв також заявлено клопотання поновити строк підприємству на подачу доказів, що підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 3 ст. 252 КАС України).

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (частина 4 ст. 252 КАС України).

З приводу клопотання позивача в адміністративній справі №420/11672/20 про поновлення підприємству строку звернення із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подання доказів, що підтверджують їх розмір, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи приписи ст. 139 КАС України суд доходить висновку, що розгляд заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу можливий виключно за умов обов`язкового виконання заявником двох вимог: подання відповідної заяви до закінчення судових дебатів у справі та надання доказів на підтвердження суми понесених витрат у п`ятиденний строк після ухвалення рішення.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.09.2020 року у справі №820/4281/17.

Суд зазначає, що адміністративна справа №420/11672/20 розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч.5 ст.262 КАС України, без виклику (повідомлення) сторін, а тому судові дебати відповідно до положень ч.8 статті 262 КАС України не проводились.

Разом з тим суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 статті 262 КАС України зазначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому судом в ухвалі про відкриття провадження у справі учасникам справи роз`яснювались зазначені процесуальні положення КАС України.

Суд зазначає, що граничний 60-дений строк для розгляду справи №420/11672/20 спливав 11.01.2021 року (перший робочий день після 08.01.2021 року).

Згідно приписів частини 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Судове рішення у справі №420/11672/20 було ухвалене судом 31.12.2020 року.

Оскільки положеннями частини 7 ст. 139 КАС України граничний термін подання доказів в обґрунтування понесених стороною судових витрат обмежений проведенням судових дебатів (які при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження не проводяться), суд доходить висновку про можливість подання таких доказів, або заяви про їх подання до закінчення граничного терміну розгляду адміністративної справи під час її розгляду без виклику (повідомлення) сторін, або в письмовому провадженні.

За таких умов, на думку суду, заява ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу була подана представником позивача до закінчення граничного строку, визначеного процесуальним законом для її подання та подання доказів, що підтверджують їх розмір, а тому позивачем цей строк у справі №420/11672/20 не пропущений та у суду відсутні підстави для поновлення позивачу зазначеного строку.

Розглядаючи по суті клопотання позивача про необхідність ухвалення судом додаткового судового рішення про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 800,00 грн. в адміністративній справі №420/11672/20 суд робить висновок, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.ч. 1-4 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п.п. 1, 2, 6 ч.1 ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім вищезазначеного закону, Порядок оплати праці адвоката регулюється Правилами адвокатської етики, затвердженими 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України.

Так відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики - формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до частин 4 та 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Суд зазначає, що 16.03.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» (як клієнтом) та адвокатом Кутафіним Дмитром Вікторовичем було укладено Договір про надання правової допомоги №16-03/2020СДМ.

Відповідно до п.1.1.3. Договору предметом договору є зокрема представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства.

Пунктом 1.2 Договору передбачено надання правової допомоги у наступних формах: консультації (усні та/або письмові), реєстрація суб`єктів господарської діяльності, розробка схем оптимізації податкових зобов`язань, розробка та правовий аналіз договорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, захист від протиправних дій посадових осіб органів державної влади, надання правової допомоги у кримінальних провадженнях, представництво інтересів клієнта в судах всіх юрисдикцій та інстанцій, інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльність.

Згідно п.4.2 Договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгодженні сторонами та відображається в акті наданих послуг.

31.12.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» (як клієнтом) та адвокатом Кутафіним Дмитром Вікторовичем було підписано акт наданих послуг №1/12 від 31.12.2020 року відповідно до якого зазначено наступне:

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11251/20 - 2 000,00 грн.;

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11670/20 - 2 000,00 грн.;

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11671/20 - 2 000,00 грн.;

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11672/20 - 2 000,00 грн.;

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11673/20 - 2 000,00 грн.;

- вивчення документів, вивчення нормативно правових актів, підготовка правової позиції, складання позовної заяви і підготовка додатків (8 годин х 500 грн.) - 4 000,00 грн.

Загальна вартість робіт становить 14 000,00 грн.

Також позивачем було надано до суду платіжне доручення №1169 від 04.01.2021 року по сплату послуг за договором №16-03/2020СДМ у розмірі 14 000,00 грн.

Суд зазначає, що представником позивача на виконання умов договору від 16.03.2020 року №16-03/2020СДМ було складено, підготовлено та направлено до Одеського окружного адміністративного суду лише одну позовну заяву з додатками за позовом до Комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, яка в свою чергу була зареєстрована судом в КП ДСС за номером №420/11251/20.

При цьому судом з власної ініціативи ухвалою від 02.11.2020 року було роз`єднано позовні вимоги позивача у п`ять самостійних проваджень (зокрема, справу №420/11672/20) та за допомогою технічних можливостей Одеського окружного адміністративного суду здійснено копіювання адміністративного позову та додатків до нього, в тому числі і у справі №420/11672/20.

Водночас суд зазначає, що в адміністративній справі №420/11672/20 адвокатом Кутафіним Дмитром Вікторовичем жодних процесуальних дій щодо представництва інтересів товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали», зокрема, складання окремого позову, відповіді на відзив, надання додаткових копій документів, чи будь-яких інших процесуальних дій здійснено не було.

За таких умов суд зазначає, що представником позивача до суду не було надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу саме в адміністративній справі №420/11672/20.

При цьому суд зазначає, що витратам, які (за твердженням представника позивача) були понесенні підприємством на правничу допомогу у справі №420/11251/20 за договором від 16.03.2020 року №16-03/2020СДМ, а саме підготовку та подачу до Одеського окружного адміністративного суду адміністративного позову, вивчення документів, вивчення нормативно-правових актів та підготовку правової позиції, судом буде надано оцінку саме в межах розгляду адміністративної справи №420/11251/20.

Керуючись приписами ст.ст. 5, 6-11, 132, 134, 139, 143, 241, 243, 248, 252, 255, 257, 258, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №420/11672/20 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.