Справа № 826/16220/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Київ №826/16220/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за по-зовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, Управління державної казначейської служби України у Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (ДПІ), правонаступником якої є Головне управління ДПС у м. Києві, від 18.06.2015 №13967-17;

- зобов`язати Управління ДКСУ у Голосіївському районі м. Києва повернути позивачу кошти у сумі 25000 грн., сплаченого транспортного податку.

У зв`язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана адміністративна справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автома-тичного розподілу судової справи між суддями вищевказана адміністративна справа пере-дана на розгляд судді Костенку Д.А.

Ухвалою суду від 22.01.2018 визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 19.01.2021 замінено ДПІ на її правонаступника ГУ ДПС у м. Києві.

Підставою позову зазначено наступні обставини. Із змісту рішення не зрозуміло, за який рік здійснено нарахування транспортного податку, за 2014р., за 2015р. чи за 2016р. Зазначає, що за 2015р. не міг бути нарахований податок, оскільки рішення Київської міської ради №58/923 прийнято 28.01.2015, тому нарахування транспортного податку можливе з 2016р. За 2016р. не міг бути нарахований податок, оскільки цей звітний період не настав. За цих обставин вважає протиправним оспорюване рішення, а податок повинен бути повернутий.

Управління ДКСУ у Голосіївському районі м. Києва подало письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до Порядку повернення коштів помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

ДПІ подала заперечення, в яких просить відмовити в позові з підстав відповідності оскаржуваного рішення вимогам ст. 267 ПК України і правомірності нарахування позивачу транспортного податку.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 18.06.2015 №13967-17, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн.

На час винесення вказаного податкового повідомлення-рішення позивач була власни-ком автомобіля Chevrolet Express, 2011 р.в., об`єм двигуна 5328 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно з копією квитанції від 18.07.2016 №17802F33AF на суму 25000 грн. позивач сплатила спірний транспортний податок у сумі 25000 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку та стягнення сплачених позивачем на підставі цього нього коштів.

01 січня 2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон №71), яким викладено в новій редакції ст.ст. 265-267 ПК України і передбачено сплату фізичними особами транспортного податку.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в т.ч. нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267 ст. 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові авто-мобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Як визначено у п. 267.6 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (пп. 267.6.1); податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (пп. 267.6.2).

Статтею 8 ПК України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3).

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, до складу якого, згідно з пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 цього Кодексу, входить транспортний податок.

Отже, як вбачається, з 01.01.2015 до переліку місцевих податків і зборів Законом №71 віднесено транспортний податок, який встановлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування і є обов`язковими до сплати на відповідній території.

Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629" внесе-но зміни до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві" та викладено його в новій редакції, в якій установлено транспортний податок і затверджено Положення про транспортний податок (додаток 2). Згідно з п. 4.1 цього Положення ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 2.1 п. 2 цього Положення, тобто легкові автомобілі, які використовувались до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

Вказане рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 офіційно опубліковано в газеті "Хрещатик" за січень 2015р. №13/1.

Отже, як вбачається, рішення про встановлення транспортного податку у м. Києві прийнято і офіційно оприлюднено Київською міською радою у січні 2015р.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що рішення про встанов-лення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місце-вими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Враховуючи, що рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 про установ-лення транспортного податку у м. Києві прийнято і оприлюднено у січні 2015р., то згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3 та п. 12.5 ст. 12 ПК України дане рішення підлягає застосуванню до позивача не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, тобто, як вірно зазначає позивач, з 2016р. Відтак, погоджуючись з доводами позивача, суд дійшов висновку про те, що нарахування відповідачем транспортного податку позивачу на 2015р. всупереч пп. 12.3.4 п. 12.3 та п. 12.5 ст. 12 ПК України здійснено безпідставно, чим порушено майнові права і інтереси позивача.

Заперечення відповідача про відповідність оскаржуваного рішення вимогам ст. 267 ПК України суд вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать нормам п. 8.3 ст. 8, пп. 12.3.4 п. 12.3 та п. 12.5 ст. 12 ПК України. Як зазначив суд вище, ст. 267 ПК України включено до переліку місцевих податків транспортний податок, визначено його об`єкт оподаткування, платників і ставку тощо, водночас обов`язок сплати цього податку виникає на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування, яким такий податок встановлюється на відповідній території (нормативно-правовий акт з питань оподаткування місцевими податками і зборами), та з урахуванням особливостей набрання чинності таким рішенням.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б заслуговували на увагу суду і дали б підстави для інших висновків, відповідач не навів, а відтак, доводів позивача щодо безпідставності нарахування спірного транспортного податку за 2015р. - не спростував.

Враховуючи встановлені обставини і наведені мотиви, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню, тому наявні підстави для задоволення позову у цій частині.

Водночас, позов у частині зобов`язання Управління ДКСУ у Голосіївському районі м. Києва повернути позивачу кошти у сумі 25000 грн. не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Як визначено у п. 14.1 ст. 14 ПК України:

- надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (пп. 14.1.115);

- помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань (пп. 14.1.182).

Згідно з абз. "а" пп. 267.8.1 п 267.8 ст. 267 ПК України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пп. 37.3.4 п. 37.3 ст. 37 ПК України підставою для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є скасування податкового обов`язку у передбачений законо-давством спосіб.

Згідно з п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо виз-нання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неуз-годженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення винесено 18.06.2015, сплата спірного податку відбулась 18.07.2016, а позов подано до суду 18.10.2016.

Як вбачається, на дату сплати позивачем коштів позов не був поданий до суду, тому спірне грошове зобов`язання вважалось узгодженим і позивач зобов`язана була його сплати у строк, встановлений абз. "а" пп. 267.8.1 п 267.8 ст. 267 ПК України.

Згідно з пп. 60.1.4 п. 60.1, п. 60.5 ст. 60 ПК України у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано податкове повідомлення-рішення, останнє вважається від-кликаним.

На час подання позову і вирішення судом факт набрання законної сили цим рішенням суду не настав, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення не є відкликаним.

Крім того, відповідно до положень п.п. 4, 5 Порядку повернення коштів помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету; подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Позивач не зверталась до Управління ДКСУ в Голосіївському районі м. Києва з відпо-відною заявою і поданням контролюючого органу про повернення з бюджету коштів у сумі 25000 грн., тому у названого відповідача не було підстав для вчинення таких дій, а відтак цей відповідач не допустив порушення прав позивача, які б підлягали судовому захисту у даній справі.

Згідно з наявною у справі квитанцією від 30.11.2016 №11Е4D71793 позивачем сплаче-но судовий збір у сумі 551,21 грн. З огляду на часткове задоволення позовних вимог та згідно із ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути з ГУ ДПС у м. Києві судовий збір у сумі 275,61 грн. Інших судових витрат сторонами не заявлено, тому їх розподіл судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 90, 139, 241-246, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському Головного управління ДФС у м. Києві від 18.06.2015 №13967-17.

3. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 275,61 грн. (двісті сімдесят п`ять гривень 61 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управ-ління ДПС у м. Києві.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачі:

1) Головне управління ДПС у м. Києві;

04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

2) Управління державної казначейської служби України

у Голосіївському районі м. Києва;

01033, м. Київ, вул. Володимирська, 69-б.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко