Справа № 500/3967/20
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3967/20

18 січня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баранюка А.З., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання винити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області №3084 від 30.06.2020 "Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1 ";

зобов`язати Скалатську міську раду Підволочиського району Тернопільської області прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 2,00 га, з них: для ведення особистого селянського господарства площею 1,2727 га за кадастровим номером :01:001:0308, яка розташована за адресою с.Кривеньке, Підволочиський район, Тернопільська область та для ведення особистого селянського господарства площею 0,7273 га, яка розташована за адресою с.Городниця, Підволочиський район, Тернопільська область.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що винесення питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на громадське обговорення не передбачено ні земельним кодексом України, ні іншими нормативно-правовими актами, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.01.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову та, серед іншого зазначає, що до Скалатської міської ради через засоби поштового зв`язку звернувся із заявою від 03.06.2020 року ОСОБА_1 , в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 2,00 га, з них: для ведення особистого селянського господарства площею 1,2727 га за кадастровим номером :01:001:0308, яка розташована за адресою с. Криве, Підволочиського району, Тернопільської області та для ведення особистого селянського господарства площею 0,7273 га, яка розташована за адресою: с. Городниця, Підволочиського району, Тернопільської області. До заяви були додані відповідні графічні матеріали та копії документів.

Вказана заява була розглянута на комісії з питань містобудування, будівництва, архітектури, земельних відносин та охорони природи та на сесії Скалатської міської ради 30 червня 2020 року та з метою врахування громадської думки щодо використання вказаних земельних ділянок, сесією Скалатської міської ради було прийняте рішення № 3084 від 30 червня 2020 року про винесення цього питання на громадське обговорення, про що позивача було повідомлено листом від 03.07.2020 з доданою копією рішення.

В судове засідання позивач та представник позивача не прибули, представник позивача подав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі у письмовому провадженні. Позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 звернувся до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області із заявою від 07.05.2020, в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 2,00 га, з них:

для ведення особистого селянського господарства площею 1,2727 га за кадастровим номером :01:001:0308, яка розташована за адресою: село Криве, Підволочиський район, Тернопільська область;

для ведення особистого селянського господарства площею 0,7273 га, яка розташована за адресою: село Городниця, Підволочиський район, Тернопільська область.

До заяви позивачем були долучені відповідні графічні матеріали.

Розглянувши вказану заяву 30.06.2020 Скалатська міська рада Підволочиського району Тернопільської області прийняла рішення №3084 "Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1 ", яким вирішила питання використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 1,2727 га, які присвоєно кадастровий номер :01:001:0308 на території Кривенської сільської ради та площею 0,7273 га сільськогосподарського призначення на території Городницької сільської ради винести на громадське обговорення.

Не погодившись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 64 Конституції України визначає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, окрім випадків, передбачених самою Конституцією.

Згідно зі ст. 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Положеннями частини третьої статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина сьома статті 118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Згідно ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

При цьому, згідно п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, як вбачається із вищенаведеного, за результатами розгляду відповідного звернення на пленарному засіданні відповідач зобов`язаний або дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав наведених у ч.7 ст.118 ЗК України.

При цьому нормами чинного законодавства не передбачено винесення питання про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за заявою громадян на громадські обговорення.

Поряд із цим, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" чітко визначено правомочність, у даному випадку, сільської ради для вирішення відповідних звернень на пленарних засіданнях.

Суд, не заперечуючи право органу місцевого самоврядування на проведення громадських слухань, в тому числі з обговорення використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення зазначає, що заява ОСОБА_1 у визначений законом спосіб відповідачем не розглянута.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області №3084 від 30.06.2020 "Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1 " є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15), суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абз.2 ч.4 ст.245 КАС України).

Отже, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2020 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати протиправним та скасувати рішення Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області №3084 від 30.06.2020 "Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Скалатську міську раду Підволочиського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2020 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Скалатська міська рада Підволочиського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Тернопільська область, 47851, .

Головуючий суддя Баранюк А.З.