Справа № 640/1290/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м. Київ № 640/1290/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Маруліної Л.О., суддів Добрівської Н.А., Кузьменко А.І., вирішивши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

треті особи Міністерство соціальної політики України, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Пенсійний фонд України

про визнання протиправною та скасування постанови №1155,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі також - відповідач, Уряд), в якому просить визнати пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» протиправним та нечинним.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером органів прокуратури, а тому, оскаржуваний пункт постанови Уряду безпосередньо є протиправним та дискримінаційним, впливає на права та інтереси ОСОБА_1 на перерахунок пенсії, оскільки суперечить чинним положенням Закону України від 14.10.2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», якими передбачено право пенсіонерів на перерахунок пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах та установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

На переконання позивача, оскаржуваний пункт постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів», яким установлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру», суперечить рішенню Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019, яким встановлено, що застосуванню підлягає частина двадцята статті 86 Закону України від 14.10.2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» в первинній редакції.

Враховуючи викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Через канцелярію суду 12.03.2020 року відповідачем подано відзив, в якому проти позову заперечує, оскільки оскаржуваний акт Урядом прийнято в межах повноважень та на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та Бюджетного кодексу України.

У підготовче засідання 16.03.2020 року прибули представники сторін.

Представником відповідача заявлено клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а саме Міністерства соціальної політики України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Пенсійного фонду України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2020 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Міністерство соціальної політики України (далі також - третя особа 1, Мінсоцполітики), Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі також - третя особа 2), Пенсійний фонд України (далі також - третя особа 3). Зобов`язано позивача подати до суду примірники позовних заяви з додатками через канцелярію суду для вручення третім особам у строк до 23.03.2020 року. Встановлено третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача строк до 13.04.2020 року для подання пояснень на позовну заяву. Наступне підготовче засідання призначено на 22.04.2020 року.

Через канцелярію суду 30.03.2020 року Пенсійним фондом України подано пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що проект оскаржуваної постанови на погодження Пенсійного фонду України не надходив.

Позиції у підтримку позову або заперечень проти позову Пенсійним фондом України не висловлено.

Через канцелярію суду 16.04.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено про неспростовність відповідачем у відзиві тверджень позивача, викладеним у позовній заяві.

У підготовче засідання 22.04.2020 року прибули позивач та його представник. Належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідачем та третіми особами участь уповноважених представників не забезпечено.

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів отримання всіма третіми особами примірників позовних заяв, судом відкладено підготовче засідання до 11.06.2020 року.

Через канцелярію суду 22.04.2020 року електронною поштою відповідачем направлено суду відзив на позовну заяву.

Через канцелярію суду 27.04.2020 року Міністерством соціальної політики України подано пояснення у справі, в яких зазначено, що на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 27.09.2019 року №32365/1/1 Мінсоцполітики розроблено проект постанови Кабінету Міністрів України, яким визначені умови оплати праці та розміри посадових окладів прокурорам Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, який погоджено без зауважень Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та Міністерством фінансів України, та з урахуванням зауважень Міністерства юстиції України.

У підготовче засідання 11.06.2020 року прибув представник відповідача. Належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення підготовчого засідання позивачем та третіми особами участь уповноважених представників не забезпечено.

Судом оголошено, що позивачем в телефонному режимі повідомлено суд про причину неявки - продовження карантину у країні та про те, що останній не заперечує проти закриття підготовчого засідання.

Судом поставлено на обговорення питання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Присутній в засіданні представник відповідача проти закриття підготовчого провадження не заперечував.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2020 року закрито підготовче провадження. Призначено справу до колегіального розгляду за головуванням судді Маруліної Л.О. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23.07.2020 року.

У судове засідання 23.07.2020 року прибув представник відповідача. Належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення підготовчого засідання позивачем та третіми особами участь уповноважених представників не забезпечено.

Представником відповідача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом, з огляду на що, судове засідання відкладено на 24.09.2020 року.

У судове засідання 24.09.2020 року прибули позивач, представники позивача та відповідача. Належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення підготовчого засідання третіми особами участь уповноважених представників не забезпечено.

Представниками сторін заявлені клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Вирішуючи клопотання представників сторін, присутніх у судовому засіданні, судом також взято до уваги систематичні неявки уповноважених представників третіх осіб, з огляду на що, у суду відсутні правові підстави для відмови у задоволенні клопотання позивача, представників позивача та відповідача про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судом ухвалено про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Григоровича П.О. у справі №640/2440/20 адміністративну справу №640/2440/20 передано судді Маруліній Л.О. для вирішення питання про об`єднання справ №640/1290/20 та №640/2440/20.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2020 року повернуто матеріали справи №640/2440/20 судді Григоровичу П.О .

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів», пунктом 7 якої установлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Вважаючи положення пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» протиправним, позивач - пенсіонер органів прокуратури, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховною Радою України 14.10.2014 року прийнято Закон України № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі також - Закон №1697 у відповідній редакції).

Відповідно до Закону №1697 в первісній редакції від 14.10.2014 року, частину двадцяту статті 86 Закону №1697 викладено в наступній редакції: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.».

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», а саме, підпунктом 2 пункту 42 постановлено частину двадцяту статті 86 Закону України від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» викласти у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Зокрема, пунктом 5 «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (в редакції, на момент прийняття цього закону) встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України <…>, «Про прокуратуру», <…>.

Таким чином, з 01.06.2015 року скасовано норми щодо особливостей пенсійного забезпечення певних категорій осіб, у тому числі й тих, яким призначено пенсію відповідно до Закону №1697, у тому числі, щодо їх перерахунку.

В свою чергу, абзацом 1 пункту 13 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України <…>, «Про прокуратуру», <…> та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

11.10.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», відповідно до пункту 27 якого, Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено, зокрема, пунктом 4-7 наступного змісту: «Особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України <…>, «Про прокуратуру», <…> розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. Особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України <…>, «Про прокуратуру», <…> із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява».

Отже, для перерахунку пенсії визначеної, зокрема, Законом №1697, категорії осіб, підлягав застосуванню пункт 4-7 Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», відповідно до змісту якого, особа, яку переведено на пенсію за нормами Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у будь-який час може звернутися до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення її на пенсію за нормами Закону №1697 з установленням розміру пенсійної виплати, отримуваної до переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

У випадку, якщо пенсію призначено відповідно до Закону №1697, її виплата продовжується до переведення на пенсію на інших підставах за бажанням особи або поновлюється за бажанням особи розмірі, який встановлено до переведення.

При цьому, пунктом 8 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» установлено, що норми статті 86 Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Верховною Радою України 19.09.2019 року прийнято Закон України №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі також - Закон №113 у відповідній редакції).

Відповідно до підпункту 3 пункту 20 розділу І Закону №113 у статті 8 (Закону України «Про прокуратуру») у назві слова «Генеральна прокуратура України» замінено словами «Офіс Генерального прокурора».

Пунктом 3 розділу ІІ Закону №113 встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

11.12.2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів», пунктом 7 якої установлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019, на яке посилається позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, вирішено:

« 1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

2. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Установити такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».».

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до статті 151-2, частин першої, другої статті 152 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, станом на день прийняття постанови від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» чинною була частина двадцята статті 86 Закону України від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», що свідчить про наявність повноважень Уряду до 13.12.2019 року приймати постанову, якою врегульовано оплату праці прокурорів.

Разом з тим, дослідивши процедуру прийняття оскаржуваної постанови з наданих сторонами справи доказів, суд дійшов наступних висновків.

Повноваження Кабінету Міністрів України у спірних правовідносинах, зокрема, регламентовано Конституцією України, Законом України від 27.02.2014 року №794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №794-VII), Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 року №950.

Усі нормативно-правові та підзаконні акти застосовуються судом у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до статті 3 Закону №794-VII, діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Згідно з положеннями статті 4 цього Закону Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Приписами статті 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону №794-VII, Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно із статтею 51 Закону №1160-IV, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України приймаються на засіданнях Кабінету Міністрів України шляхом голосування більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону. Якщо проект рішення отримав підтримку рівно половини посадового складу Кабінету Міністрів України і за цей проект проголосував Прем`єр-міністр України, рішення вважається прийнятим.

Після підписання акта Кабінету Міністрів України внесення до його тексту будь-яких змін, у тому числі виправлення орфографічних і стилістичних помилок, здійснюється в порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень встановлює Регламент Кабінету Міністрів України (далі також - Регламент), який визначає інші процедурні питання його діяльності.

Відповідно до пункту 1 § 29 глави 1 розділу 4 Регламенту, акти Кабінету Міністрів нормативного характеру видаються у формі постанов.

Проекти актів Кабінету Міністрів готуються на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів, доручень Прем`єр-міністра, а також за ініціативою членів Кабінету Міністрів, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій з дотриманням вимог цього Регламенту (пункт 1 § 32 глави 2 розділу 4 Регламенту).

Згідно з пунктом 2 § 33 глави 2 розділу 4 цього Регламенту розробниками проектів актів Кабінету Міністрів є міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації відповідно до своєї компетенції.

З матеріалів справи судом встановлено, що розробником проекту постанови «Про умови оплати праці прокурорів», поданого до Кабінету Міністрів України, є Міністерство соціальної політики України.

Відповідно до пункту 2 § 32 глави 2 розділу 4 Регламенту розроблення проекту акта починається невідкладно після отримання відповідного завдання та триває виходячи з необхідності врахування у загальному часі підготовки проекту акта вимог, встановлених цим Регламентом щодо часу, достатнього для погодження проекту акта заінтересованими органами, та часу, достатнього для проведення Мін`юстом правової експертизи.

Згідно з пунктом 1 § 44 глави 4 розділу 4 Регламенту проект акта Кабінету Міністрів (за винятком проекту розпорядження з кадрових питань щодо зміни особи, уповноваженої на підписання міжнародного договору України, зміни персонального складу Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, про затвердження фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектора економіки, а також проектів актів з питань утворення та організації роботи комітету з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств, оголошення відбору та призначення чи погодження кандидатур претендентів на посаду керівників і членів наглядових рад таких підприємств) розробник подає Мін`юсту для проведення правової експертизи разом з пояснювальною запискою, матеріалами погодження (листами із зауваженнями і пропозиціями), а також порівняльною таблицею (якщо проектом акта передбачено внесення змін до інших актів Кабінету Міністрів).

Параграфом 45 глави 4 розділу 4 Регламенту встановлено, що Мін`юст під час проведення правової експертизи перевіряє проект акта Кабінету Міністрів на відповідність Конституції України, актам законодавства та чинним міжнародним договорам України, стандартам Ради Європи у сфері демократії, верховенства права та прав людини, зокрема положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, принципу недискримінації (антидискримінаційна експертиза).

Мін`юст під час проведення правової експертизи проекту акта Кабінету Міністрів про схвалення (затвердження) проекту рішення (рекомендації) Ради асоціації між Україною та Європейським Союзом, Комітету асоціації між Україною та Європейським Союзом, у тому числі Комітету асоціації у торговельному складі, і їх підкомітетів визначає внутрішньодержавну процедуру, необхідну для набрання чинності таким рішенням (рекомендацією).

З метою виявлення у проекті акта Кабінету Міністрів норм, що можуть сприяти вчиненню корупційних правопорушень, надання рекомендацій стосовно їх усунення Мін`юст проводить антикорупційну експертизу.

Відповідно до § 46 глави 4 розділу 4 Регламенту за результатами правової експертизи проекту акта Кабінету Міністрів Мін`юст оформляє висновок за встановленою ним формою, невід`ємною частиною якого є висновок за результатами експертизи на відповідність проекту акта положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також висновок за результатами антидискримінаційної експертизи. У висновку Мін`юсту обов`язково зазначаються правові підстави прийняття акта з посиланням на норми законодавчих актів, згідно з якими предмет правового регулювання проекту акта належить до повноважень Кабінету Міністрів. Висновок підписує Міністр, а у разі його відсутності - перший заступник Міністра.

Мін`юст надсилає висновок розробникові у строк, що становить не більш як 10 робочих днів, а у випадках, передбачених абзацом третім § 38 цього Регламенту, - в одноденний строк.

Згідно з пунктом 1 § 49 глави 5 розділу 4 Регламенту проект акта Кабінету Міністрів разом з додатками до нього, підготовлений з дотриманням вимог цього Регламенту, візується керівником органу, який є головним розробником, або особою, що його заміщує, та вноситься до Кабінету Міністрів разом із супровідним листом (додаток 3).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 § 50 глави 5 розділу 4 Регламенту до проекту акта Кабінету Міністрів додаються: висновок Мін`юсту (крім випадків, коли вноситься проект розпорядження Кабінету Міністрів з кадрових питань, щодо зміни особи, уповноваженої на підписання міжнародного договору України, зміни персонального складу Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, про затвердження фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектора економіки, а також проекти актів з питань утворення та організації роботи комітету з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств, оголошення відбору та призначення чи погодження кандидатур претендентів на посаду керівників і членів наглядових рад таких підприємств).

Отже, висновок Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи проекту акта законодавства передує прийняттю такого акта Урядом, та є обов`язковим етапом процедури підготовки проекту цього акта, встановленої Регламентом.

З матеріалів справи судом встановлено, що постанову №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» Кабінетом Міністрів України прийнято 11.12.2019 року, в той час, як висновок Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» за підписом Міністра юстиції України датовано 11.01.2020 року, тобто, після спливу 1 місяця з дня прийняття постанови.

Інших висновків Міністерства юстиції України матеріали справи не містять, сторонами не подавалися.

Зокрема, з матеріалів, поданих відповідачем для долучення до матеріалів справи, а саме, копії Доповідної записки про погодження проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів», на якому наявний підпис Міністра соціальної політики України Юлії Соколовської, у пункті 3 зазначено: «Висновок Мін`юсту від 11.01.2020, із зауваженнями щодо відповідності законодавства принципу недискримінації (антидискримінаційна експертиза)», в той час, як цитована Доповідна записка не містить дати та місяця її підписання, водночас містить рік підписання - 2019.

Крім цього, дослідивши Чек-лист 1 «Оцінка відповідності проєкту акта законодавства Конституції та законам України, іншим актам законодавства» до зазначеного висновку, судом встановлено, що підсумкова оцінка постанова в цій частині є відповідною. Разом з тим, у пункті 6 Критеріїв оцінки Міністерством юстиції України висловлено застереження щодо пункту 7 постанови в редакції «Зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру»».

Так, на переконання Мін`юсту, ураховуючи конституційні засади регулювання соціального захисту, положення статті 86 Закону №1697 та рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019, прийняття Урядом акта у запропонованій редакції може призвести до неоднозначного застосування положень законодавства та унеможливити реалізацію пенсіонерами органів прокуратури права на перерахунок пенсії, що в свою чергу, призведе до збільшення кількості звернень до суду з метою відновлення порушеного права на перерахунок їм пенсії; в свою чергу, створення ситуації, яка потенційно спровокує прийняття нових рішень судів щодо невиплати належних за спеціальними законами коштів, може мати наслідком констатацію невиконання Україною рішень Європейського Суду.

Зокрема, суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1155 затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур.

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 27.12.2019 року № 358 «Про окремі питання забезпечення початку роботи Офісу Генерального прокурора», юридичну особу «Генеральна прокуратура України» перейменовано в «Офіс Генерального прокурора» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Днем початку роботи Офісу Генерального прокурора згідно з наказом Генерального прокурора від 23.12.2019 року № 351 визначено 02.01.2020 року.

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 28.12.2019 року проведено реєстраційні дії, згідно з яким назву «Генеральна прокуратура України» змінено на назву «Офіс Генерального прокурора», код ЄДРПОУ залишився незміннім, що свідчить про відсутність ознак ліквідації та реорганізації органу прокуратури.

Отже, положення оскаржуваної постанови у цій справі розповсюджуються й на прокурорів, звільнених до дня початку реформування органів прокуратури на виконання Закону №113.

Водночас, з наявних у матеріалах справи доказів, наданих відповідачем та третіми особами, судом встановлено відсутність таких, якими належним чином підтверджується врахування або відхилення цієї позиції Міністерства юстиції України розробником проекту акта на момент подання останнього на розгляд Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Дослідивши подані відповідачем документи, які не містять дат їх підписання, а також прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» без оформленого Міністерством юстиції України висновку правової експертизи, судом критично сприймається твердження відповідача щодо дотримання статті 19 Конституції України та Регламенту.

Враховуючи вищенаведені норми права та встановлені у цій справі обставини щодо порушення Кабінетом Міністрів України процедури прийняття оскаржуваного позивачем пункту акта, розробником якого є Міністерство соціальної політики України, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» у зв`язку із передчасністю його розгляду та прийняттям.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На переконання суду, встановлені порушення під час прийняття постанови від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» є самостійною та достатньою підставою для висновку про протиправність дій Кабінету Міністрів України щодо прийняття ним оскаржуваного позивачем пункту 7 зазначеної постанови.

За змістом частини дев`ятої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Враховуючи встановлену судом протиправність оскаржуваного позивачем пункту постанови від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» протиправним та нечинним.

Керуючись статтями 6, 9, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та нечинним пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

Відповідно до частин першої, другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Кабінет Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2);

Третя особа 1: Міністерство соціальної політики України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10);

Третя особа 2: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (, адреса: 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2);

Третя особа 3: Пенсійний фонд України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9).

Повне рішення складено 18.01.2020 року.

Головуючий суддя Л.О. Маруліна

Суддя Н.А. Добрівська

Суддя А.І. Кузьменко