Справа № 540/3903/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18 січня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/3903/20

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Пенсійного Фонду України ( надалі відповідач,), в якому просить ( мовою оригіналу):

1) зобов`язати Пенсійний Фонд України негайно виконати рішення судів №217 від 21.03.2001 року, №2а-7713 від 18.11.2011 року;

2) зобов`язати Пенсійний Фонд України виплатити заподіяну майнову шкоду в сумі 519 441,00 грн. до статі 107 триденний термін, 120% Національного банку України;

3) зобов`язати Пенсійний Фонд України виплатити моральну шкоду з 01.01.1992 року по теперішній час в сумі 300 000 грн. до статі 107 триденний термін, 120% Національного банку України;

4) зобов`язати Пенсійний Фонд України видати ОСОБА_1 пенсійне посвідчення; а) пенсію довічна пільгова з 01.01.1992 року; б) перерахувати ОСОБА_1 пенсію за рішенням суду №217 від 21.03.2001 року з 01.01.1992 року по теперішній час до ЗУ "Про пенсійне забезпечення", Список № 1, ст.. 13 п. «а», ст.19 ч. 2, необхідний стаж 20 років, до ст. ст.. 8, 10, 27 частини 2, ст. 107 законодавства України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з адміністративним позовом та доданими до нього документами, суддя вказує про таке.

Відповідно до пунктів 2 та 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача.

Отже, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право саме при виконанні ним владних управлінських функцій та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовні заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Однак, визначення змісту та обсягу позовних вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно.

Як вбачається з прохальної частини позову, то вона складається з:

- вимоги зобов`язального характеру, зокрема, зобов`язати Пенсійний фонд України негайно виконати рішення судів №217 від 21.03.2001 року, №2а-7713 від 18.11.2011 року, видати ОСОБА_1 пенсійне посвідчення; пенсію довічна пільгова з 01.01.1992 року; перерахувати ОСОБА_1 пенсію за рішенням суду №217 від 21.03.2001 року з 01.01.1992 року по теперішній час до ЗУ "Про пенсійне забезпечення", Список № 1, ст.. 13 п. «а», ст.19 ч. 2, необхідний стаж 20 років, до ст. ст.. 8, 10, 27 частини 2, ст.. 107 законодавства України "Про пенсійне забезпечення".

- вимоги в частині виплати ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди з 01.01.1992 року по теперішній час.

Суддя зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень (у даному випадку це невиконання судових рішень) - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Проте, визначена позивачем в позові вимога в частині зобов`язання Пенсійного Фонду України негайно виконати вищевказані судові рішення не містить її змісту, тобто у чому полягає таке не виконання, у т.ч. в повному обсязі чи частково, якими доказами це підтверджується.

Отже, викладення змісту позовної заяви у такий спосіб не узгоджується із положеннями нормативно-правових актів, приведених вище, зокрема пункту 4 ч. 5 ст. 160 КАС України щодо оскаржуваної бездіяльності відповідача.

Крім того, суддя зауважує, що матеріали адміністративного позову не містять жодного звернення ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України, як центрального органу виконавчої влади, зі спірного питання.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України.

Таким чином, Пенсійний фонд України, управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, а також управління та відділи Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (міста з районним поділом) є суб`єктами владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються у справах щодо пенсійного забезпечення.

Разом з тим, вищевказані рішення судів №217 від 21.03.2001 року, №2а-7713 від 18.11.2011 року містять саме зобов`язання Пенсійного фонду України в особі УПФ України в м. Каховці Каховському районі Херсонської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , яка належала йому до сплати за період з 01.01.1992 року на підставі ЗУ "Про пенсійне забезпечення", проте не була сплачена позивачеві в повному обсязі та розмірах, визначених судовим рішенням 2001 року.

Згідно постанови КМУ від 08.11.2017 року №821 Каховське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області, реорганізовано у Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 2 до наведеної постанови.

Отже, належним відповідачем у даній справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, до відання яких віднесено вирішення питань щодо пенсійного забезпечення та саме на вказаний орган покладено зобов`язання вчиняти відповідні дії по виконанню судових рішень, які набрали законної сили.

При цьому, суддя також вказує, що у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. у справі № 658/3797/16-а, провадження № К/9901/44450/18 за позовом ОСОБА_1 до начальника Каховського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області Палиги Ніни Петрівни, третя особа - Каховське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області, про визнання протиправними дій, зобов`язання до перерахунку пенсії, стягнення пенсійних витрат Верховний Суд зазначив: "... що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися не лише за клопотанням позивача, а у тому числі й за ініціативою суду...".

Додатково суддя звертає увагу позивача на те, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Одеським апеляційним адміністративним судом у рішенні від 26.11.2015 року у справі № 658/5374/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Каховка та Каховському районі Херсонської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення пенсійних виплат колегією суддів було встановлено, що на виконання постанови Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18.11.2011 року, яка набрала законної сили 14.08.2012 року, начальником Управління Пенсійного фонду України в м. Каховка та Каховському районі 23.10.2012 року видано розпорядження №111760, за яким ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії відповідно до положень ст.19 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Зазначеним рішенням також встановлено, що предметом спору у адміністративній справі № 2а-7713/11 було невиконання Управлінням Пенсійного фонду України в м. Каховка та Каховському районі Херсонської області рішення Каховського міськрайсуду Херсонської області від 21.03.2001 року у справі № 217-2001. Отже, рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року встановлена та обставина, що питання невиконання Управлінням Пенсійного фонду України в м. Каховка та Каховському районі Херсонської області рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21.03.2001 року у справі №217-2001 було предметом розгляду у справі №2а-7713/11, за результатами розгляду якої позивачу було проведено перерахунок пенсії, як визначено в рішенні по справі №217-2001. Дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Крім того, суддя вказує, що аналогічна правова оцінка спірним правовідносинам була надана у рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 року у справі № 658/3797/16-а за позовом ОСОБА_1 до Начальника Каховського об`єднаного управління ПФУ Херсонської області Палига Н.П., Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, третя особа - Каховське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання протиправними дій. ( Рішення не набрало законної сили).

Частинами 1 та 2 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Крім того, ч. 3 ст.161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674).

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ст.1 Закону № 3674).

Згідно зі ст. 2 Закону №3674 платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 3674 передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 3674 за подання до адміністративного суду позовної заяви:

- немайнового характеру, яку подано фізичною особою, справляється судовий збір в сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- майнового характеру, яку подано фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено з 01.01.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Закону № 3674 визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як зазначалось вище, позивач просить виплатити йому матеріальну шкоду в сумі 519441,00 грн. та моральну шкоду в сумі 300000,00 гривень з 01.01.1992 року по теперішній час, що потягло моральні, душевні страждання та матеріальні труднощі.

В порушення вимог ч. 3 ст. 161 КАС України позивачем не надано до суду платіжного документу про сплату судового збору за вказані вимоги майнового характеру в сумі 8194,41 грн. ( 519441,00 + 300000,00 * 1 %).

З даного приводу суддя вважає необхідним вказати наступне.

Пунктом 13 ч. 2 ст. 3 Закону № 3674 передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Окрім того, таке право також передбачене ст. ст. 1167, 1173-1175 Цивільного кодексу України.

Тобто дія п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону №3674 поширюється на позовні вимоги безпосередньо пов`язані з реалізацією особою прав визначених ст. 56 Конституції України та ст. ст. 1167, 1173-1175 Цивільного кодексу України.

Також суддя зазначає, що у відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Виходячи з аналізу норм ст. ст. 23, 1167 ЦК України, які регулюють загальні підстави і порядок відшкодування моральної шкоди, під останньою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння щодо її заподіяння, наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 року у справі №826/887/16 (адміністративне провадження №К/9901/12213/18).

У той же час, позивачем у позовній заяві не зазначено чим підтверджується факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. п. 2. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваними рішеннями, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Позивачем вищезазначених відомостей в позові не зазначено та не вказано ціну позову.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Ці вимоги узгоджуються з ч. 2 ст.79 КАС України, відповідно до якої позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 року затверджено Національний стандарт України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, п. 1.1 якого передбачено, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи (далі-документ) - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі-організацій).

Згідно п. 5.27 вказаного Національного стандарту відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Надані позивачем до адміністративного позову документи не відповідають ознакам доказів, які встановлює КАС України, оскільки не засвідчені належним чином.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків визначених частиною другою цією статті.

В порушення вимог даної статті, позивачем не в повному обсязі додані до адміністративного позову копії доданих до позовної заяви документів для відповідача, а саме: розрахунків 2, довідки №111760 від 19.11.2010 року, довідки №16/1283 від 13.12.2012 року, квитанції №0.0..1 від 13.10.2020 року, листа №03-308 від 25.02.2003 року, картки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , паспорту громадянина України ОСОБА_1 , трудової книжки ОСОБА_1 , довідки №01/878 від 07.08.2020 року, листа від 24.10.2012 року № 7106/04, довідки № 111760 за вересень 2010 року, довідки про доходи №171508.

Також відповідно до п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позовна заява за своїм змістом не містить таких відомостей.

Отже, наведене вище свідчить про недотримання вимог КАС України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частини 1 та 6 ст. 120 КАС України).

Враховуючи перебування судді на лікарняному питання щодо залишення позову без руху вирішено 18.01.2021 р., тобто у перший її робочий день.

Частиною 2 ст. 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 КАС України, суддя -

ухвалила:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, шляхом надання:

- уточненої або нової редакції позову, визначившись з належними відповідачем, предметом позовних вимог та обставинами, якими він обґрунтовується;

- документ про доплату судового збору в сумі 8194,41 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

- доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні;

- відомостей про відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти позивача та відповідача;

- копій доданих до позовної заяви документів для відповідача, а саме: розрахунків 2, довідки №111760 від 19.11.2010 р., довідки № 16/1283 від 13.12.2012 р., квитанції №0.0..1 від 13.10.2020 р., листа № 03-308 від 25.02.2003 р., картки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , паспорту громадянина України ОСОБА_1 , трудової книжки ОСОБА_1 , довідки №01/878 від 07.08.2020 р., листа від 24.10.2012 р. №7106/04, довідки №111760 за вересень 2010 року, довідки про доходи №171508, надання засвідчених належним чином копій документів, доданих до позовної заяви;

- власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/3903/20 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Дубровна