Справа № 520/12700/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 р.Справа № 520/12700/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, по справі № 520/12700/2020

за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області

до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Донецькій області (надалі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Масалаб А.І. про накладення штрафу від 03.09.2020 ВП №62310512 на суму 5100,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Донецькій області до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження №62310512 з примусового виконання виконавчого листа №200/9441/19-а виданого 06.03.2020 року Донецьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA 9005339 (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок № НОМЕР_1 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000).

В рамках вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Масалаб А.І. прийнято постанову про накладення на Головне управління ДПС у Донецькій області штрафу від 03.09.2020 ВП №62310512 на суму 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Вказану постанову позивач отримав 08.09.2020 (вх. №113015/10).

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно законно, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч.3, ч. 4 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч.6 ст. 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно зі ст.63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, постанову про накладення на боржника штрафу виконавець виносить у разі невиконання боржником рішення без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62310512, стягувач ТОВ РУССОЛЬ-УКРАЇНА, боржник - Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження за вих. №13087, №13088 (трекінг відправлення боржнику 300) та отримано боржником 16.06.2020 року.

Вказаною постановою встановлено строк виконання рішення суду протягом 10 днів.

У зв`язку з невиконанням рішення суду на адресу боржника неодноразово направлялись вимоги державного виконавця від 07.08.2020 №15445, від 02.09.2020 №16670 (повторно) щодо підтвердження виконання рішення суду.

Вказані вимоги направлялись засобами поштового та електронного зв`язку.

В рамках виконавчого провадження №62310512 11.08.2020 року від стягувача за виконавчим листом надходив запит стосовно вчинення державним виконавцем примусових дій, так як рішення суду на момент звернення не виконано.

Так, з матеріалів виконавчого провадження №62310512 слідує, що від боржника будь-якого листа або інформації стосовно виконання рішення суду та / або відповіді на вказані вище вимоги на адресу державного виконавця не надходило.

Лист ГУ ДПС у Донецькій області від 19.06.2020 №51561/10/05-9913-0125.06.2020 року надісланий 25.06.2020 року на адресу відділу як доказ повідомлення державного виконавця про неможливість виконання рішення суду з поважних причин не є належним доказом вказаних обставин, оскільки в цьому листі зазначено лише про те, що стягнення коштів державного та місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень поро стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Проте, про стан виконання рішення суду саме по справі №200/9441/19-а та причини його невиконання у вказаному листі не зазначено.

Доказів здійснення позивачем дій направлених на виконання рішення суду до винесення постанови про накладення штрафу матеріали справи не містять.

Отже, оскільки рішення суду боржником у визначені чинним законодавством строки без поважних причин виконано не було, а про причини невиконання такого рішення державного виконавця належним чином не було повідомлено, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про накладення штрафу державним виконавцем винесена обґрунтовано.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на листи від 07.09.2020 року №5477/10/05-99-04-02-14 та від 07.09.2020 року №70885/10/05-99-04-02-14 стосовно неможливості виконання рішення суду, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Матеріалами виконавчого провадження №62310512 підтверджено, що 30.09.2020 року від Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на адресу відділу надійшов лист від 24.09.2020 року №74230/10/05-99-04-02-14 з доданими листами від 07.09.2020 року №5477/10/05-99-04-02-14 та №70885/10/05-99-04-02-14, в яких боржник зазначив, що рішення суду неможливо виконати, так як відсутній механізм відшкодування податку на додану вартість, перерахування переплати, що обліковується на бюджетному рахунку, як бюджетне відшкодування на інші податки та збори.

Проте, вищевказані листи позивачем направлялись вже після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону та винесення спірної постанови про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. Причинам невиконання рішення суду про які зазначено у вказаних листах була надана оцінка у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020, прийнятої за наслідками апеляційного перегляду рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року у справі №200/9441/19-а, згідно якої позивач не може бути позбавлений права на власний розсуд розпоряджатися наданими законом можливостями використання суми бюджетного відшкодування також за відсутності механізму реалізації такого права, а тому вказані у листах від 07.09.2020 року №5477/10/05-99-04-02-14 та №70885/10/05-99-04-02-14 причини невиконання рішення суду не можуть бути враховані як поважні причини невиконання рішення суду.

Також, посилання позивача в апеляційній скарзі на лист від 07.09.2020 року №5477/10/05-99-04-02-14, що був адресований ДПС України для надання роз`яснення стосовно виконання рішення суду, як доказ вчинення позивачем дій направлених на виконання рішення суду, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки таке звернення боржником було здійснено після спливу трьох місяців після відкриття виконавчого провадження №62310512, а доказів здійснення інших дій направлених на виконання рішення суду матеріали справи не містять.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 23.10.2019 року по справі №200/5270/19-а та від 20.02.2019 року по справі №495/7135/16-а в підтвердження правомірності своїх дій щодо невиконання рішення суду через наявність причин, що унеможливлюють його виконання колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказані рішення було прийнято на підставі інших ніж у даній справі обставин.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року по справі № 520/12700/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко