Справа № 520/7749/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 р.Справа № 520/7749/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С.) по справі № 520/7749/2020

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі Відділу примусового виконання рішень

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 21.05.2020 ВП 59423268 про накладення штрафу, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Бойченком В.В.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 у задоволенні позову відмовлено.

КП «Харківські теплові мережі» не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування зазначає, що при винесені постанови про накладення штрафу державним виконавцем порушено приписи Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не враховано існування об`єктивних перешкод, які пов`язані як з механізмом відшкодування так і з відсутністю способу виконання рішення суду, а не вирішено клопотання про залучення експерта. Таким чином, рішення суду позивачем не виконано з об`єктивних поважних причин.

Також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що боржник не ухилявся від виконання судового рішення, а навпаки, вживав певні дії, спрямовані на його виконання, про що повідомляв державного виконавця відповідними заявами та поясненнями про об`єктивні обставини неможливості виконання рішення суду. Таким чином, вважає, що постанова про накладення штрафу є протиправною.

Крім того, вказує, що приймаючи рішення від 03.06.2019 Жовтневий районний суд м. Харкова неправильно здійснив розрахунок обсягу неотриманої ОСОБА_1 теплоенергії, що також свідчить про неможливість його виконання.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що з 01.07.2019 у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бойченко В.В. перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 639/4313/18, виданий 03.06.2019 Жовтневим районним судом м. Харкова, яким зобов`язано комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" здійснити перерахунок оплати вартості послуг з централізованого опалення ОСОБА_1 , як споживачу за особовим рахунком НОМЕР_1 , у опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно, за вирахуванням оплати за 437.1 ГДж не отриманої теплової енергії, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 59423268

Державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 10).

У зв`язку з невиконанням у встановлений строк рішення суду, 21.05.2020 державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн (а.с. 12).

Не погодившись з вказаною постановою, КП «Харківські теплові мережі» звернулося з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення прийнято відповідачем в межах та у спосіб, встановлений законодавством.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIIІ).

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VIIІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIIІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIIІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIIІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону №1404-VIIІ право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, примусове виконання рішення суду розпочинається з прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п.п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIIІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 63 Закону №1404-VIIІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Приписами ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIIІ встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є:

1. невиконання ним виконавчого документа (судового рішення);

2. відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Отже, лише невиконання боржником рішення суду і саме без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення та відсутність поважних причин.

Судовим розглядом встановлено, що на примусовому виконанні перебуває рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.06.2019 у справі № 639/4313/18, яке набрало законної сили, на виконання якого видано виконавчий лист.

Вказаним рішенням відповідача, КП «Харківські теплові мережі» зобов`язано комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" здійснити перерахунок оплати вартості послуг з централізованого опалення ОСОБА_1 , як споживачу за особовим рахунком НОМЕР_1 , у опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно, за вирахуванням оплати за 437.1 ГДж не отриманої теплової енергії.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як на підставу поважності причин невиконання судового рішення, представник позивача посилається на не можливість його виконання у спосіб, встановлений судом, оскільки на даний час відсутній відповідний унормований чинним законодавством України спосіб для здійснення перерахунку (як-то методика чи порядок, тощо) оплати вартості послуг з централізованого опалення споживачу за вирахуванням оплати за певну кількість 1 Дж. При цьому, зауважує, що КП "Харківські теплові мережі" звертався до державного виконавця із заявами, в яких вказував про неможливість виконання судового рішення від 03.06.2019 (а.с. 46, 48, 50, 60-65).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказане припущення позивача щодо не правильного визначення рішенням суду способу, в який встановлено судовий захист прав ОСОБА_1 є не прийнятним, оскільки під час вирішення питання щодо правомірності накладення штрафу в рамках виконавчого провадження суд не має права надавати оцінку резолютивній частині судового рішення , яке набрало законної сили.

Крім того, наведені скаржником причини невиконання вказаного рішення, які стосуються неправильного математичного обрахунку обсягу не отриманої ОСОБА_1 теплової енергії у тексті виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.06.2019 по справі 639/4313/18, який, в свою чергу, повністю відповідає резолютивній частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.06.2019 по справі 639/4313/18 свідчать про фактичну незгоду з ним.

Колегія суддів зазначає, що незгода позивача з рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.06.2019 по справі 639/4313/18 в частині обсягу не отриманої ОСОБА_1 теплової енергії не є підставою для скасування постанови про накладення штрафу.

Вказані обставини можуть бути підставою для звернення позивача з касаційною скаргою на рішення суду від 03.06.2019 або з заявою в порядку ст.ст. 269, 432, 435 ЦПК України тощо (про виправлення описки в судовому рішенні, або про виправлення описки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, або про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, тощо).

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем рішення суду не виконано без поважних причин, що є підставою для вжиття державним виконавцем дій передбачених ст.ст. 63, 75 Закону №1404-VIIІ, а саме - накладення штрафу.

Доводи скаржника щодо неможливості позивача звернутися до суду в порядку ст. 435 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач не позбавлений права звернутися з такою заявою до державного виконавця, який, в свою чергу має право звернутися до суду з відповідною заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

Посилання апелянта на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.07.2020 по справі № 639/3737/20, яка на його думку є важливим доказом, який підтверджує існування об`єктивних перешкод для виконання судового рішення, колегія суддів вважає помилковим, оскільки зазначеним судовим рішення розглянута скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо виконання іншого судового рішення, по іншій справі № 639/3737/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, ухвала суду не є рішенням суду, яким встановлюється обставини справи, та в силу приписів ч. 7 ст. 78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанова про накладення штрафу від 21.05.2020 прийнята державним виконавцем з дотриманням вимог чинного законодавства України, а тому, підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 287, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 року по справі № 520/7749/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій