Справа № 120/5798/20-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 січня 2021 р. Справа № 120/5798/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо не проведення остаточного розрахунку при звільненні з військової служби, а саме виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 59384,60 грн.

Ухвалою від 26.10.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено 15 денний строк з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

17.11.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Якщо військовослужбовець при попередньому звільненні з військової служби отримав одноразову грошову допомогу при звільненні, то йому необхідно прослужити не менше 10 років після повторного зарахування на військову службу для отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Враховуючи те, що позивач після повторного зарахування на військову службу прослужив менше 10 років, з 12.03.2011 року по 28.12.2017 року та не надав доказів щодо неотримання одноразової грошової допомоги при звільненні 19.09.2009 року за попереднім місцем проходження військової служби, то позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Водночас, дата ухвалення судового рішення у цій справі обумовлена перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці з 28.12.2020 року по 10.01.2021 року та виходячи із терміну перебування на лікарняному з 11.01.2021 року по 18.01.2021 року (включно).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_2 з 19.07.2004 року по 19.09.2009 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №183 від 16.09.2009 року старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , лікаря медичного пункту, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.08.2009 року №389 з військової служби у запас за підпунктом "а" пункту 6 (у зв`язку із закінченням строку контракту), відповідно до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

В подальшому позивач з 12.03.2011 року по 28.12.2017 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №269 від 28.12.2017 року капітана ОСОБА_1 , старшого інженера відділу автоматизованих систем управління центру автоматизованих систем управління, звільненого наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21 грудня 2017 року №532, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

25.07.2020 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 11 повних календарних років служби.

Однак, листом від 16.09.2020 року №350/16311/1243/пс відповідач відмовив у здійсненні виплати вказаної грошової допомоги, оскільки немає правових підстав.

Позивач вважає, що невиплата спірної грошової допомоги свідчить про протиправні дії суб`єкта владних повноважень, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1 та статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У відповідності до пункту 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 01.01.1992 року (в редакції, чинній на час першого звільнення позивача зі Збройних Сил України) було передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (в редакції, чинній на час першого звільнення позивача зі Збройних Сил України) було передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2009 року № 183, зокрема абзацом 3 пункту 1.1. передбачено виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні, грошову премію в граничних розмірах по день здачі справ та посади, згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260.

Отже, при прийнятті наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 №183 від 16.09.2009 року, позивач набув право на допомогу, передбачену пунктом 10 Постанови №393, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2009 року № 183.

Відповідно до абзацу 6 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відповідно до пункту 38.4. наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 11.06.2008 № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329) у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №269 від 28.12.2017 року вбачається, що позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту), справи та посаду здав 28 грудня 2017 року.

За змістом абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовець набуває права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше.

Таким чином, враховуючи, що позивач, при попередньому звільненні у 2009 році, набув право на отримання одноразової грошової допомоги, а також те, що після повторного зарахування на військову службу позивач прослужив менше 10 років (з 12.03.2011 року по 28.12.2017 року), відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, ст. 2, 9, 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, п. 38.4. наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 11.06.2008 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329),суд-

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );
Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович