Справа № 520/17736/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 січня 2021 року № 520/17736/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, ) , Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8,м. Київ, 04053, ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області сформувати та погодити з ДФС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 3 групи, відповідно до Закону України «Про міліцію», що еквівалентний сумі 304050.00 грн. та подати його на виконання до ДФС України;

зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області та ДФС України здійснити виплату грошових коштів на підставі погодженого висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 3 групи, відповідно до Закону України «Про міліцію», що еквівалентний сумі 304 050.00 грн.

Ухвалою від 14.12.2020 у справі відкрито спрощене провадження в порядку, визначеному ст.263 КАС України та надано відповідачам строк для надання відповіді на відзив.

Відповідачами відзив на адміністративний позов не надано, отже з урахуванням положень ст.159, 162 КАС України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Судовим розглядом встановлено, що наказом ГУ ДФС у Харківській області від 02.12.2019 № 1198-о позивача звільнено з податкової міліції у запас ЗСУ за п.64 пп. «б» через хворобу.

05.02.2020 на підставі довідки МСЕК серії 12 ААА № 993681 позивача за результатами огляду встановлена ІІІ група інвалідності з 28.01.2020. Згідно довідки серії 12 ААА № 013622 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого , якою встановлено причину втрати працездатності, а саме: захворювання, пов`язане з проходженням військової служби та встановлено ступінь втрати працездатності 50%.

17.02.2020 позивач звернувся із заявою до ГУ ДФС у Харківській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, до якої додано: копію довідки МСЕК щодо встановлення групи інвалідності 12АА № 993681; копія паспорту; копія ідентифікаційного номера; лист від НАСК «Оранта»; оригінал довідки серії 12 ААА № 013622

За результатами розгляду наданих документів ГУ ДФС у Харківській області зроблено висновок, для затвердження та виплати одноразової грошової допомоги позивачу, які направлено на адресу ДФС України для затвердження та виплати одноразової грошової допомоги.

ДФС України листом від 28.02.2020 № 560/7/99-99-04-04-02-17 повернула розглянуті матеріали з посиланням на те, що ст.356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", тоді як 07.11.2015 Закон України «Про міліцію» втратив чинність, а інвалідність заявнику призначена з 28.01.2020. Збереження права на отримання допомоги , передбачених Законом України «Про міліцію» у Порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», передбачено пунктом 15 р.ХІ цього Закону, відповідно до змін внесених Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ та членів їх сімей». Постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 затверджено порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції. Ці нормативно-правові акти не поширюються на працівників податкової міліції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 356.1 статті 356 Податкового кодексу України визначено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Частиною шостою статті 23 Закону №565-ХІІ передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

07.11.2015 втратив чинність Закон України «Про міліцію» №565-ХІІ та набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIІI.

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених №565-ХІІ, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, передбачені в Законі №565-ХІІ гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на працівників податкової міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тому, за колишніми працівниками податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-ХІІ.

На виконання зазначеної норми Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №850, яким врегулював питання пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з пунктом 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, позивач, як працівник податкової міліції, має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у розмірі, визначеному Порядком №850.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що позивачем надано повний пакет документів необхідний для прийняття рішення.

ГУ ДФС у Харківській області, отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись п.8 Порядку №850, направлено висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби у податковій поліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком №850, для прийняття рішення.

Доказів того, що останнім приймалося будь-яке рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, у матеріалах справи не міститься.

Отже, суд вважає, що дії ДФС України щодо повернення без розгляду матеріалів відносно позивача про призначення одноразової грошової допомоги є протиправними.

Рішення ДФС України щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності, оформлені листом від 28.02.2020 № 560/7/99-99-04-04-02-17, тоді як згідно з п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Пункт 9 Порядку №850 встановлює, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Наведене вище дає суду підстави для висновку, що розгляд заяви та документів позивача відбувся без дотримання процедури, визначеної Порядком №850.

Тобто, ДФС України у встановленому порядку звернення позивача з доданими документами не розглянуто та не прийнято вмотивованого рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу та повернуто документи, чим допущено порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку №850.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Положеннями ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо повернення заяви та матеріалів ОСОБА_1 без прийняття рішення згідно з п.9 Порядку №850 та зобов`язати Державну фіскальну службу України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень у реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідачів виплатити призначену грошову допомогу суд зазначає, що вказана вимога позивачем пред`явлена передчасно, оскільки рішення відповідачем про виплату та нарахування позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності не приймалось.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у загальній сумі 1681.60 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 840.80 грн.

Разом з тим, в адміністративному позові міститься клопотання позивача про вирішення питання щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на положення зазначених норм права, суд вбачає за можливе надати позивачу п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення для надання суду відповідних доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Вийти а межі позовних вимог.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо повернення заяви та матеріалів ОСОБА_1 без прийняття рішення згідно з п.9 Постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції»

Зобов`язати Державну фіскальну службу України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок ) грн 80 коп.

Надати позивачу строк - п`ять днів після ухвалення рішення для подання доказів понесення витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, про що заявлено представником позивача до ухвалення судового рішення.

Роз`яснити позивачу, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 КАС України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Зоркіна Ю.В.