Справа № 200/9288/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року справа №200/9288/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Міронова Г.М.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду (суддя Голошивець І.О.) від 29 жовтня 2020 року (повний текст рішення складено 29 жовтня 2020 року) у справі №200/9288/20-а за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 09.08.2019 року; зобов`язання повторно розглянути заяву від 01.08.2019 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 03.02.1987р. по 15.03.1987р., з 06.11.1987р. по 14.12.1994р. в шахті «Червоний профінтерн» ВО «Орджонікідзевугілля», з 31.03.1997 року по 28.10.2000 року в ДВАТ «шахта 60 років ВЖСР» ДП ДХК «Жовтень вугілля».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання доказів сплати судового збору (оригінал квитанції) у розмірі 840,80 грн. або доказів на підтвердження відсутності коштів у позивача чи інших підстав для відстрочення/звільнення від сплати судового збору в обґрунтування заявленого клопотання.

На виконання наведеної ухвали суду позивачем надано заяву від 28.10.2020 року, в якій останній зазначив, що Закон України «Про судовий збір» не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплати судовий збір на підставі доданих нею доказів. Суд може витребувати докази виплачених доходів та утримання податків позивача. Просив відстрочити сплату судового збору та відкрити провадження у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що в ухвалі від 19.05.2020р. про залишення позовної заяви без руху необхідною умовою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан позивача, при цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Судом було досліджено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору та встановлено, що надане клопотання не обґрунтоване належним чином, доказів на підтвердження відсутності коштів у позивача до позовної заяви не долучено. Суд наголошував, що доказів на підтвердження відсутності коштів або скрутного матеріального становища позивача до позовної заяви не долучено. Позивач в наданій заяві про усунення недоліків, посилався, зокрема на обмеження прав позивача на доступ до правосуддя.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про направлення адміністративної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач зазначив, що в ухвалі про залишення позовної заяви, суд першої інстанції посилався на те, що до клопотання про відстрочення сплати судового збору заявником не було додано доказів на підтвердження відсутності коштів. Позивач також зазначив, що ухвала не містить в собі фактичної правової оцінки тим обставинам (аргументам), які зазначені в клопотанні про відстрочення сплати судового збору. Позивач вважає, що про незадовільний майновий стан свідчить сам предмет позову, а саме оскарження рішення Пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії. На думку позивача, судом першої інстанції не визначено, які саме докази на підтвердження рівня майнового стану має надати позивач, враховуючи, що оцінка таким доказам надається саме судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на її повному, безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 160 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою цієї статті визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивач у встановлений судом строк подав заяву від 28.10.2020 року, в якій останній зазначив, що Закон України «Про судовий збір» не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплати судовий збір на підставі доданих нею доказів. Суд може витребувати докази виплачених доходів та утримання податків позивача. Просив відстрочити сплату судового збору та відкрити провадження у справі.

Тобто, в заяві від 28.10.2020 року позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, яку судом першої інстанції залишено без руху, в установлений законом строк.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Для звільнення від сплати судового збору заявник має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Суд враховує, що Закон №3674-VI не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку Суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява № 73547/01).

При розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію («Шишков проти Росії», № 26746/05, п. 111). Крім того, на переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (Kreuz v. Poland, № 28249/95, п. 60); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи («FC Mretebi v. Georgia», №38736/04, п. 47).

Слід звернути увагу, що з метою розгляду клопотання про відстрочення сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони, до суду мають бути подані відповідні докази за попередній календарний рік (довідка з місця роботи чи пенсійного органу, довідка з органу ДФС про відсутність інших доходів).

Як вбачається з матеріалів справи, надане до суду першої інстанції клопотання про відстрочення сплати судового збору не обґрунтовано незадовільним матеріальним станом, доказів щодо майнового стану апелянта чи інших передбачених процитованою вище законодавчою нормою підстав для відстрочення сплати судового збору надано не було, а тому судом першої інстанції правомірно було повернуто позовну заяву.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в ухвалі від 02.12.2020 року по справі №9901/299/20 та ухвалі від 11.01.2021 року по справі №372/49/20.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Посилання позивача на те, що про незадовільний матеріальний стан свідчить сам предмет позову, колегією суддів не прийнято до уваги. Як вбачається з позову, позивач оскаржує рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю пільгового стажу. Однак, докази того, що позивач не працює та не отримує доходи в матеріалах справи відсутні.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі №200/9288/20-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі №200/9288/20-а - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 19 січня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 19 січня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко