Справа № 640/21218/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 січня 2021 року м. Київ №640/21218/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву про відвід судді в адміністративній справі

за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
доВідділу примусового виконання рішення у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправним та скасування постанови
Третя особа:

- ОСОБА_1 ;

встановив:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішення у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_1 , в якому просило суд:

- визнати дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 14 липня 2020 року у виконавчому провадженні №62117065 протиправними;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського Андрія Вікторовича від 14 липня 2020 року у виконавчому провадженні №62117065 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі №826/778/18 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

ОСОБА_1 04 січня 2021 року подав заяву про відвід судді Смолію І.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2021 року заяву про відвід судді Смолію І.В. визнано необґрунтованою та безпідставною.

Відповідно до частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 15 січня 2021 року для вирішення питання про відвід судді Смолію І.В. визначено суддю Шейко Т.І.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.

Вирішуючи заяву про відвід судді Смолію І.В. суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2006 року зазначено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, зі змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості.

Водночас, для того, щоб ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Позивач, заявляючи відвід судді Смолію І.В. вказував на те, що в адміністративній справі №640/21218/20 під час судового засідання 22 грудня 2020 року суддею Смолієм І.В. не розглянуто клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду, а відтак, на думку заявника, можливе порушення суддею принципу безсторонності при розгляді даної справи.

Утім, на переконання суду, заява про відвід судді Смолію І.В. задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Крім того, на думку суду, наведені заявником обставини щодо не розгляду суддею Смолієм І.В, у судовому засіданні 22 грудня 2020 року клопотання третьої особи щодо залишення позову без розгляду не свідчить про порушення суддею порядку розгляду справи, оскільки рішення у справі №640/21218/20 на момент подачі заяви про відвід, ще не прийнято, більше того призначено наступне судове засідання на 02 лютого 2021 року, а тому наведені підстави заявника не можуть бути підставою для відводу судді у справі.

Обставин, які можуть вказувати, що суддя прямо чи опосередковано зацікавлений у результаті розгляду справи також не встановлено.

Окрім того відповідно до правових позицій, висловлених Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18) не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

З огляду на те, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості судді, не підтверджені жодними доказами, а їх встановлення не належить до повноважень суду при вирішенні питання про відвід, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід судді по адміністративній справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Відділу примусового виконання рішення у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування постанови, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження обставин, що свідчать про наявність процесуальних підстав для відводу судді Смолію І.В. від розгляду адміністративної справи №640/21218/20.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді Смолію І.В.

Керуючись положеннями статей 36, 37, 39, 40, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Смолію І.В. від розгляду адміністративної справи №640/21218/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І. Шейко