Справа № 160/5072/20
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/5072/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Дніпропетровської обласної прокуратури

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року (головуючий суддя: Ільков В.В.) по адміністративній справі № 160/5072/20

за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, прокуратури Дніпропетровської області

про визнання протиправними та скасування рішення №304 від 09.04.2020 року, наказу №371к від 30.04.2020 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 8.05.2020 року звернувся до суду із позовом до відповідачів Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (далі Другої кадрової комісії) , прокуратури Дніпропетровської області, в якому позивач , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.06.2020 року, просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення № 304 від 09.04.2020 року Другої кадрової комісії «Про неуспішне проходження начальником відділу забезпечення обвинувачення у регіоні та апеляційному суді у місті Кривому Розі управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Дніпропетровської області Ялового О.І. атестації», яке було винесене за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Дніпропетровської області від 30.04.2020 року за №371к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу забезпечення обвинувачення у регіоні та в апеляційному суді у місті Кривому Розі управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу забезпечення обвинувачення у регіоні та в апеляційному суді у місті Кривому Розі управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури;

- стягнути з Прокуратури Дніпропетровської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Другою кадровою комісією протиправно прийняте рішення № 304 від 09.04.2020 року про неуспішне проходження ним атестації, що мало наслідком видання прокурором Дніпропетровської області наказу від 30.04.2020 року за №371к про звільнення позивача з посади. Позивач звертає увагу на відсутність підстав для звільнення на підставі п.9 ч. 1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» , а також на те, що оскаржуваний наказ не містить чіткої конкретизації підстав звільнення.

У відзиві на позов відповідач прокуратура Дніпропетровської області посилається на неправомірність доводів позивача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії №304 від 09.04.2020 року про неуспішне проходження позивачем атестації, визнаний протиправним та скасований наказ прокуратури Дніпропетровської області від 30.04.2020 року №371к про звільнення позивача з посади начальника відділу забезпечення обвинувачення в регіоні та в апеляційному суді у місті Кривому Розі управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч.1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 14.05.2020 року, позивача поновлено на посаді начальника відділу забезпечення обвинувачення у регіоні та в апеляційному суді у місті Кривому Розі управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури з 15.05.2020 року.

Стягнуто з прокуратури Дніпропетровської області на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.05.2020 року по 28.07.2020 року в розмірі 79 784,91 грн.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяц, на користь позивача стягнуті з Офісу Генерального прокурора, та прокуратури Дніпропетровської області за рахунок їх бюджетних асигнувань судові витрати по 420,40 грн. з кожного.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідачі Офіс Генерального прокурора, та прокуратура Дніпропетровської області, назва якої перейменована в Дніпропетровську обласну прокуратуру наказом Генерального прокурора від 3.09.2020 року №410, подали апеляційні скарги, в яких відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційні скарги обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі, вказують на протиправне застосування судом ст.235 КЗпП України та не застосування норм Закону України №113.

У відзиві на апеляційні скарги позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити рішення без змін, а скарги без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року відповідає, в зв`язку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що позивач ОСОБА_1 з 16.04.1996 року працював в прокуратурі Дніпропетровської області на різних посадах, з 25.07.2018 року займав посаду начальника відділу забезпечення обвинувачення у регіоні та апеляційному суді у м.Кривому Розі управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Дніпропетровської області.

У жовтні 2019 року позивач подав заяву Генеральному прокурору України про проходження атестації.За результатами проведення другого етапу атестації прокурорів Другою кадровою комісією прийнято рішення №304 від 09.04. 2020 року про неуспішне проходження позивачем атестації.

Наказом прокуратури Дніпропетровської області від 30.04.2020 року №371к згідно рішення Другої кадрової комісії позивача на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» звільнено з посади начальника відділу забезпечення обвинувачення у регіоні та в апеляційному суді у місті Кривому Розі управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури починаючи з 14.05.2020 року.

Вважаючи рішення Другої кадрової комісії № 304 від 09 квітня 2020 року та наказ прокуратури Дніпропетровської області від 30.04.2020 року №371к протиправними, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 222 КЗпП України особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (із змінами і доповненнями, в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №1697).

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена №1697, є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч 3 ст.16 Закону №1697, прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Отже, порядок звільнення прокурора з посади визначено спеціальним законодавством, в той час, як трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Вказану правову позицію неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема у постановах від 31.01.2018 у справі № 803/31/16, від 30.07.2019 у справі № 804/406/16, від 08.08.2019 у справі № 813/150/16.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст.41 Закону №1697 повноваження прокурора на адміністративній посаді припиняються в разі звільнення з посади прокурора або припинення повноважень на посаді прокурора.

Загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді передбачені ст.51 Закону №1697, згідно із п.9 ч.1 якої прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-IX запроваджено реформування системи органів прокуратури (далі також Закон №113).

За приписами абз. 1 п. 7, 9, пп.2 п.19 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113 прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом, та звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п. 9 ч.1 ст. 51 Закону №1697 за умови рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.

Оскаржуваним наказом Прокуратури Дніпропетровської області від 30.04.2020 року №371к позивача звільнено з займаної посади прокурора на підставі п. 9 ч.1 ст. 51 Закону №1697, відповідно до змісту якої прокурор звільняється у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Сторони не заперечують, що скорочення посади, яку займав позивач до його звільнення із органів прокуратури, та ліквідація вказаного підрозділу станом на дату звільнення позивача з посади не проводилася, реорганізація прокуратури Дніпропетровської області, у відповідності до передбаченого законом порядку не здійснювалась.

В той же час на момент звільнення позивача з посади п. 9 ч.1 ст. 51 Закону №1697 (зокрема, ні його Перехідними положеннями, ні Прикінцевими положеннями) не передбачено звільнення прокурора з посади в разі прийняття рішення кадровою комісією про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, а Законом №113 не внесено змін або доповнень до п. 9 ч.1 ст. 51 Закону №169.

Відповідно до пунктів 12, 13 розділу ІІ Закону №113 предметом атестації є оцінка: професійної компетентності прокурора; професійної етики та доброчесності прокурора.

Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 року № 221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (в редакції, чинній на момент проходження атестації позивачем) (далі - Порядок №221).

Атестація прокурорів включає три етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання (п. 6 розділу І Порядку №221).

Згідно п. 8 розділу І Порядку №221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Матеріалами справи підтверджено, що вказані вище вимоги законодавства позивачем дотримано, ним у встановлений строк і за визначеною формою подано відповідну заяву, у зв`язку з чим його допущено до проходження атестації прокурорів, позивачем здійснено проходження першого етапу атестації , та його допущено до другого етапу атестації у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Положеннями п. 5 розділу III Порядку №221 визначено, що прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту встановлює своїм наказом Генеральний прокурор після складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 21.02.2020 року №105 прохідний бал для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички встановлено у 93 бали, за результатами складання іспиту позивач набрав 87 балів, внаслідок чого Друга кадрова комісія прийняла оскаржуване рішення від 09.04.2020 року №304 про неуспішне проходження ОСОБА_1 другого етапу атестації.

Разом з тим судом першої інстанції встановлено, що що при складанні позивачем іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності неналежно функціонувала комп`ютерна техніка, про що був складений відповідний акт, позивач на адресу кадрової комісії з цих підстав подав заяву про надання можливості повторно здати тести на загальні здібності, в чому йому відмовлено згідно протоколу засідання Другої кадрової комісії від 9.04.2020 року №5.

Матеріалами справи підтверджено, що тестування вербальних та абстрактно-логічних загальних навичок з адапційною здатністю прокурорів, що відбувалося з 02 по 05 березня 2020 року, проводилось ТОВ «Сайметрікс-Україна» за допомогою автоматизованого інструменту вимірювання психологічних та інших характеристик особистості «PSYMETRICS», яким не передбачено можливостей ознайомлення з результатами відповідей та запитаннями, що були сформовані під час тестування, їх друку, завантаження чи збереження в електронному форматі, тому відповідачами в обґрунтування своєї позиції правомірності отриманих позивачем балів належні докази суду першої інстанції не надані.

Викладене свідчить , що відповідачами не доведено у судовому порядку правомірність рішення Другої кадрової комісії №304 від 09.04.2020 року про неуспішне проходження позивачем атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволенні позову в частині визнання оскаржуваних рішення Другої кадрової комісії та наказу прокуратури Дніпропетровської області від 30.04.2020 року за №371к про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади з 14.05.2020 року протиправними та їх скасування, поновлення позивача на посаді прокурора начальника відділу забезпечення обвинувачення у регіоні та в апеляційному суді у місті Кривому Розі управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури з 15.05.2020 року.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» (із змінами і доповненнями) порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пп. «з» п. 1, 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу; обчислення середньої заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В силу викладеного суд першої інстанції правомірно стягнув на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 79 784,91 грн., виходячи із даних довідки прокуратури Дніпропетровської області про його середній заробіток в сумі 54 754,33 грн., середньоденної заробітної плати 1564,41 грн., та кількості днів вимушеного прогулу з 15.05.2020 року по 28.07.2020 року, а саме 51 робочого дня ( 51 р.д. х 1564,41 грн.) та застосував положення ст. 371 КАС України - допустив негайне виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді , та стягнення на його окристь заробітної плати за один місяць.

Оскільки суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, у відповідності до приписів ч.1 ст.139 КАС України суд правомірно стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі по 420,40 грн. з кожного із відповідачів.

Відповідно до п. 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно п. 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року по адміністративній справі № 160/5072/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 13 січня 2021 року, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 18 січня 2021 року.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай