Справа № 580/6083/20
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19 січня 2021 року справа № 580/6083/20

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги і зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (подана засобами поштового зв`язку 28.12.2020) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235), в якій просить:

-визнати протиправно та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Черкаській області № Ф-5613-52 від 08.11.2020 року про стягнення заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 35588 грн. 74 коп.;

-зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , а саме інформацію про відсутність заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, тривалістю на десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом строку якого останній мав усунути недоліки, а саме подати заяву про поновлення пропущеного строку, в якій зазначити доводи про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду і відповідні докази.

18.01.2021 на усунення недоліків ОСОБА_1 надав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду обгрунтовуючи такий пропуск тим, що за адресою направлення спірної вимоги, позивач не проживає з 2008 року. При цьому, в наслідок того, що останній був контактною особою не міг отримати вимогу.

З аналізу поданої заяви та доданих матеріалів вбачається, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху не виконана.

На виконання вимог ухвали в порушення ч. 2 ст. 122 КАС України, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду не подано заяву про поновлення пропущеного строку з відповідними доказами.

Судом встановлено, що 08.11.2020 Головним управлінням ДПС у Черкаській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5613-52 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 35588 грн. 74 коп., яка отримана 01.12.2020, що узгоджується з трекінгом відправлення №744.

Суд зазначає, що заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку у зв`язку з неотриманням спірної вимоги внаслідок зміни місця проживання та перебування в контакті з особою, яка захворіла на ковід є безпідставним, оскільки на підтвердження не надано жодних доказів.

Так, оскільки подаючи позовну заяву, позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, на вимогу суду не надано клопотання про поновлення строку звернення з зазначенням інших підстав поважності пропуску строку та доказів поважності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, повязаної з його або її правами та обовязками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom) від 21 січня 1975 року (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним. Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб". Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" 19 червня 2001 року (Kreuz v. Poland) (заява N 28249/95), "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обовязків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України (заява №20347/03, §35) визначено, що …пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом ... Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності….

В питаннях пов`язаних із застосуванням строків давності Європейський суд з прав людини висловив свою позицію в справі Олександр Волков проти України (Заява N 21722/11 остаточне рішення від 27 травня 2013 року, §137), вказавши, що … строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином право особи на звернення до суду не є необмеженим.

У даному випадку для звернення до суду із позовною заявою законодавцем встановлений десятиденний строк і такий обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, пояснення позивача щодо строку звернення до адміністративного суду, вказані в клопотанні, не вбачаються суддею поважними причинами пропуску строку.

Частиною 1 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Таким чином, вимоги ухвали у встановлений судом строк позивачем не виконані.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя звертає увагу позивача на те, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

Керуючись ст. ст. 169, 248, 293-297 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги і зобов`язати вчинити дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набрала законної сили у відповідності до вимог ст. 256 КАС України, проте може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.Г. Паламар