Справа № 320/3749/20
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3749/20 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2020, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № 000917511 від 17.04.2020 за платежем податок на прибуток, яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 735 781 078, 00 гривень.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання з`явилися представники сторін. Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляцію, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» (ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль») ідентифікаційний код: 30664834, зареєстровано як юридична особа 06.12.1999 про що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис №0000085.

09.10.2019 Головним управлінням ДПС у Київській області видано наказ «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль».

10.10.2019 Головним управлінням ДПС у Київській області направлено на адресу ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» повідомлення №74/10-36-05-11 від 09.10.2019 про проведення планової перевірки товариства з 24.10.2019 (т.4, а.с.11, 12).

В період з 24.10.2019 по 04.12.2019 державними ревізорами-інспекторами ГУ ДПС у Київській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль», за наслідками якої складено акт « 292/10-36-05-11/30664834 від 11.12.2019.

Актом перевірки встановлено наступні порушення:

- п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), гі.6, гі.7. и.27 1І(С)Б016 «Витрати», п.3 П(С)Б031 «Фінансові витрати», в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 390 481 289 грн.. в т.ч.: за 4 квартал 2016 року - на суму 22416153 грн., за 1 квартал 2017 року - на суму 26123619 грн., за 2 квартал 2017 року - на суму 36409455 грн., за 4 квартал 2017 року - на суму 36076352 грн., за 1 квартал 2017 року - на суму 91 1830181 грн.. за 1 квартал 2018 року - на суму 29324237 грн., за 2 квартал 2017 року - на суму 25981155 грн., за З квартал 2018 року - на суму 13001258 грн.. за 4 квартал 2018 року - на суму 55905004 грн., за 1 квартал 2019 року - на суму 49760648 грн., за 2 квартал 2019 року - на суму 44215056 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування по податку на прибуток за півріччя 2019 року на суму 961 935 329 грн.

- п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на суму 431 496 790 грн.. в т.ч.: липень 2016 року - заниження на суму 2045775 грн. серпень 2016 року - заниження на суму 1648614 грн. вересень 2016 року -заниження на суму 15574119грн., жовтень 2016 року - заниження на суму 1319720 грн., листопад 2016 року - заниження на суму 12015103 грн. грудень 2016 року-заниження на суму 15088530 грн. січень 2017 року - заниження на суму 7201997грн., лютий 2017 року - заниження на суму 16619261 грн. березень 2017 року - заниження на суму 1440546 грн. квітень 201 7року - заниження на суму 14527172 грн., травень 2017 року - заниження на суму 9509251 грн. червень 2017 року - заниження на суму 8983746 грн., липень 2017 року - заниження на суму 23389327 грн., серпень 2017 року - заниження на суму 13654264 грн., вересень 2017 року - заниження на суму 13716208 грн. жовтень 2017року - заниження на суму 12538332 грн. листопад 2017 року - заниження на суму 8544371 грн. грудень 2017року - заниження на суму 15008342 грн. січень 2018 року - заниження на суму 13163081 грн. лютий 2018 року - заниження на суму 12067969грн.. березень 2018року - заниження на суму 15439013 грн. квітень 2018 року - заниження на суму 13314112 грн. травень 2018 року - заниження на суму 14313046 грн. червень 2018 року-заниження на суму 6602859 грн. липень 2018 року - заниження на суму 37102520 грн. серпень 2018 року-заниження на суму 9771749грн., вересень 2018 року - завищення на суму 618719 грн. жовтень 2018 року - завищення на суму 855137 грн., листопад 2018 року - завищення на суму 1359939 грн., грудень 2018 року - заниження на суму 16710210 грн. січень 2019 року - заниження на суму 22304561 грн., лютий 2019 року - заниження на суму 19933157 грн., березень 2019року - заниження на суму 24535889 грн. квітень 2019 року - заниження на суму 16875319 грн., травень 2019 року - заниження на суму 13642054 грн. червень 2019 року - заниження на суму 5730368 грн. та завищення значення рядка 21 Декларації станом на 30.06.2019 року «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» на суму 47781 8 грн.

- п.271.1 ст.271. п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України №2755-У1 від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження плати за землю на загальну суму 1440182,07 грн.. в тому числі за 2017 рік у сумі - 494 232.23 грн, за період з 01.01.2018 по 16.07.2018 року в сумі - 268 373,41 грн. та за період з 17.07.2018 по 31 .12.2018 року в сумі - 677 576.43 грн. (т.1 а.с.60-61).

28.12.2019 позивачем подано до ГУ ДПС у Київській області заперечення на Акт перевірки (т.1 а.с.62-68), проте, Рішенням №1282/10/10-36-05-10 від 14.01.2020 заперечення залишено без задоволення (т.1 а.с.89-97).

17.04.2020 ГУ ДПС У Київській області винесено податкове повідомлення-рішення №000917511, яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 735 781 078, 00 грн. (т.1 а.с.8).

30.01.2020 позивачем подано до ГУ ДПС у Київській області заперечення, зокрема, на податкове повідомлення-рішення №000917511 від 17.04.2020 (т.1 а.с.98-108).

09.04.2020 рішення про результати розгляду скарги № 12837/6/99-00-08-05-01-06, скаргу ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» задоволено частково, податкові повідомлення - рішення від 17 січня 2020 року № , № скасовано в частині збільшення грошових зобов`язань та зменшення розміру від`ємного значення об`єкта оподаткування по податку на прибуток унаслідок зменшення перевіркою витрат по списанню палива на виробництво теплової та електричної енергії, а в іншій частині скаргу ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» не задоволено, висновки ГУ ДПС у київській області що викладені в Акті № 292 залишено без змін (т.1 а.с.109-118).

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вважає, що позивачем правомірно включено до складу фінансових витрат нараховані відсотки за користування позиковими коштами в розмірі 733 608 712, 00 грн., оскільки пунктом 3 кредитних договорів №1048м-0106 від 27.06.2006, №25-04/04 від 29.04.2004 передбачено, що сплата відсотків за користування такими коштами здійснюється позичальником по день його фактичного погашення. Також, вказано, що доводи відповідача про завищення витрат на загальну суму 2 172 366, 00 грн., є також необґрунтованими, оскільки такі витрати безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю товариства.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з того, що з моменту відкликання банківської ліцензії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» нарахування банком і пред`явлення до стягнення заборгованості по відсоткам з користування кредитом є неправомірним, відтак, з моменту відкликання ліцензії у банку, в позивача як позичальника відсутні підстави для сплати відсотків за користування кредитними коштами та включення до складу фінансових витрат нараховані відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 733 608 712, 00 грн. є не правомірним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

В статті 75 ПК України визначені види перевірок.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка ( пунктом 86.1 ст. 86 ПК України ).

Відповідно до п. 86.10 ст. 86 ПК України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Згідно пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Під витратами, відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Між ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» (Довіритель) та Спільним українсько-американським підприємством в формі ТОВ «Фінанси та Кредит лізинг» (Агент) укладено договір №01/06 від 03.04.2006. Згідно п. 1.1. зазначеного договору Довіритель та Агент домовилися про організацію виконання комерційних пасажирських та вантажних чартерних авіаційних перевезень на гелікоптері типу «Agusta A109E Power» (т.4 а.с.35-39).

З наданих суду позивачем заявок на політ вертольоту «Agusta A109E Power» вбачається, що ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» здійснювалися чартерні польоти за маршрутами «Почтова, Київ Київ «Жуляни», «а/п Київ (Жуляни) Гідропарк Хлібодарське Бурлача Балка Гідропарк а/п Київ», «а/п Київ (Жуляни) а/п Рівне Гідропарк а/п Київ (Жуляни)», «а/п Київ (Жуляни) Хотів (МХП) геоточка Миколаїв а/п Херсон Херсон геоточка Миколаїв Хотів (МХП) а/п Київ (Жуляни)»… (т.4 а.с.41-56).

Платіжними дорученнями №614 від 03.08.2016 на суму 66824, 00 грн., №1027 від 02.12.2016 на суму 30094,00 грн., №1022 від 02.12.2016 на суму 7000, 00 грн., №452 від 05.10.2016 на суму 40000, 00 грн., №139 від 05.09.2016 на суму 47000, 00 грн., платником яких є ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль», підтверджується оплата послуг організації чартерних перевезень згідно договору №01/06 від 03.04.2006 та заявок на політ вертольоту «Agusta A109E Power» (т.3 а.с.66-76).

Апелянт вказує, що витрати щодо оплати послуг організації чартерних перевезень були фактично понесені позивачем, відтак ПРАТ Білоцерківська Теплоелектроцентраль» відображено такі витрати у складі інших операційних витрат.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що підтверджують пов`язаність чартерних польотів безпосередньо з господарською діяльністю ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль».

Операції з оплати послуг організації чартерних перевезень, не зумовлені розумними економічними причинами (позбавлені ділової мети), тобто така операція не є вчинено в межах господарської діяльності, а отже її наслідки, не зумовлені діловою метою та не підпадають відображенню в податковому обліку.

Положеннями абзаців 1, 3 підпункту 159.2.1 пункту 159.2 статті 159 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв). Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

Об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу (п.п. 134.1.1 ПК України).

Згідно зі ст.ст. 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

Відповідно до п.27 П(С)БО 16 «Витрати», до фінансових витрат відносяться витрати на проценти (за користування кредитами отриманими, за облігаціями випущеними, за фінансовою орендою тощо) та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором.

Згідно п.п. 138.10.5 п. 138.10 статті 138 ПК України до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов`язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Відповідно до вказаних норм ПК України, при визначенні оподаткованого прибутку, в тому числі для застосування пп. 141.2 ст. 141 ПК України, до складу витрат включаються також витрати, передбачені п.п. 138.10.5 п. 138.10 статті 138 ПК України, зокрема нарахуванні проценти за кредитними договорами.

Пунктом 141.1 ст.141 ПК України передбачено, що до складу витрат включаються будь-які витрати, пов`язані з нарахуванням процентів за борговими зобов`язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв`язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

За даними бухгалтерського обліку на рахунку 611 «Поточна заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями у національній валюті» на підприємстві рахується кредитне сальдо по кредитних договорах №25-04/04 від 29.04.2004, №1048-01-06 від 27.02.2006 укладених з ТОВ Банк «Фінанси та Кредит».

ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» відповідно до П(С)БО 16 «Витрати», П (С)БО 31 «Фінансові витрати» включено до складу фінансових витрат нараховані відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 733 608 712, 00 грн., оскільки підприємством були сплачені відсотках по кредитних договорах укладених з ТОВ Банк «Фінанси та Кредит».

Виписками по поточних рахунках ПРАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» та оборотно-сальдовою документацією по рахунку №684, підтверджується внесення платежів щодо погашення відсотків по кредитних договорах.

Відповідно до п. 6 ст. 2 та п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює зокрема повноваження органів управління банку.

Згідно з ч. 9 ст. 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 відповідно до ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 року № 898 відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Згідно п.1 Постанови Національного банку України №898 від 17.12.2015 банківську ліцензію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано (т.4 а.с.5).

Таким чином, з моменту відкликання банківської ліцензії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» нарахування банком і пред`явлення до стягнення заборгованості по відсоткам з користування кредитом є неправомірним, оскільки, з моменту відкликання ліцензії у банку, в позивача відсутні підстави для сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Враховуючи викладене у сукупності, апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги. Інші доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі вказаного не спростовують, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, беручи до уваги кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 18.01.2021