Справа № 360/3176/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3176/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тихонова І.В.,

при секретарі судового засідання - Таращенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Громадської організації захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО, з числа правоохоронців, пенсіонерів, правоохоронних органів, а також державних службовців «Право захист» до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Громадської організації захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО, з числа правоохоронців, пенсіонерів, правоохоронних органів, а також державних службовців «Право захист» (далі - позивач або ГО «ПРАВО ЗАХИСТ») до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач або ГУНП в Луганській області), в якому позивач просить :

- визнати дії відповідача щодо відмови у наданні публічної інформації за запитом позивача від 23.07.2020 №21-07/20 в листі від 29.07.2020 №5408/111/22/05-2020 протиправними;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути та надати повну, точну і достовірну публічну інформацію на запит позивача від 23.07.2020 №21-07/20 відповідно до норм чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.07.2020 в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивачем направлений до ГУНП в Луганській області запит №21-07/20, в якому він просив, враховуючи резонанс щодо неналежної виплати грошової винагороди працівникам ГУНП в Луганській області, які були задіяні у проведенні заходів щодо запобігання поширенню короновірусної інфекції на території Луганської області, надати інформацію:

- щодо суми грошової винагороди, виплаченої керівнику ГУНП в Луганській області (із зазначенням звання, посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів за період з 12.03.2020 по 30.06.2020;

- щодо суми грошової винагороди, виплаченої працівникам та керівнику Слідчого управління ГУНП в Луганській області (із зазначенням звання, посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів в період з 12.03.2020 по 30.06.2020;

- щодо суми грошової винагороди, виплаченої працівникам та керівнику управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області (із зазначенням звання, посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів за період з 12.03.2020 по 30.06.2020;

- щодо суми грошової винагороди, виплаченої працівникам та керівнику фінансового забезпечення, які не є атестованими працівниками поліції (із зазначенням посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів за період з 12.03.2020 по 30.06.2020;

- щодо суми грошової винагороди, виплаченої працівникам та керівнику тилового забезпечення та взводу охорони (із зазначенням звання, посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів за період з 12.03.2020 по 30.06.2020.

ГУНП в Луганській області, за підписом начальника С. Колесника, в листі від 29.07.2020 №5408/111/22/05-2020 на запит частково відмовило в наданні запитуваної публічної інформації Позивачу, посилаючись на те, що відповідна інформація, в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - є службовою інформацією, а тому згідно ч.2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - остання відноситься до інформації з обмеженим доступом і не може бути надана Позивачу.

Зокрема, Відповідач в листі від 29.07.2020 №5408/111/22/05-2020 повідомив про те, що керівнику ГУНП в Луганській області, а також начальникам та їх заступникам управління кадрового забезпечення, управління карного розшуку, слідчого управління, управління логістики та матеріально-технічного забезпечення, центру забезпечення, управління фінансового забезпечення та фінансового обліку ГУНП в Луганській області не нараховувалась та не сплачувалась доплата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID- 19 та протягом 30 днів з дня його відміни».

Також, Відповідач у відповідному листі повідомляє про те, що доплата за роботу в умовах карантину не нараховувалась та не сплачувалась і державним службовцям та працівникам ГУНП в Луганській області, в тому числі управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, та про те, що, в свою чергу, поліцейським підрозділів, зазначених в запиті, нарахована та виплачена доплата за запитуваний період - з 12.03.2020 по 30.06.2020 в загальному розмірі 5,089 мл. грн. Будь-яку іншу запитувану публічну інформацію позивачем в запиті від 23.07.2020 року №21-07/20 відповідний лист не містить.

Позивач вважає відповідні дії відповідача щодо відмови у наданні запитуваної публічної інформації позивачем такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

07.10.2020 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що позивач у своєму запиті намагається отримати інформацію |не лише про суми виплат передбачених постановою КМУ від 29.04.2020| № 375 по підрозділам ГУНП в Луганській області, а також отримати список працівників окремих підрозділів Головного управління.

При цьому рішення відповідача щодо частини відмови надати позивачу інформацію щодо окремих поліцейських були обґрунтовані тим, що згідно п. 2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо інформація Належить до інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону.

Вказаним Законом визначено види інформації з обмеженим доступом та порядок обмеження доступу до такої інформації. Посилаючись на наказ Національної поліції України від 12.1.2018 № 945, яким затверджено «Перелік відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України» та ст. 8 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Зазначив, що вказана відмова обумовлено залученням особового складу ГУНП у Луганській області до участі в АТО, а у подальшому до ООС, тобто розкриття прізвищ та посад вказаний співробітників може по-перше негативно вплинути на проведення здійсненні Заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі, та стримування збройної агресії Російської Федерації, а по-друге загрожувати життю та здоров`ю, як самого поліцейського так і його близьких.

Щодо використання бюджетних коштів, зазначив, що позивачу була надана відповідна інформація, щодо суми витрачених коштів для відповідної доплати.

Таким чином вважає, що при розгляді відповідного запиту позивача, ГУНП у Луганській області діяло виключно на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», у спосіб та в межах своїх повноважень, а тому у задоволенні вимог слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю (а.с.33-36).

16.12.2020 представником позивача надана відповідь на вищевказаний відзив на позовну заяву представника відповідача (а.с.67-69).

Ухвалою суду від 31.08.2020 позов Громадської організації захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО, з числа правоохоронців, пенсіонерів, правоохоронних органів, а також державних службовців «Право захист» до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом п`яти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду належним чином оформлений адміністративний позов відповідно до пункту 11 частини п`ятої статті 160 КАС України та копію позовної заяви з додатками для надіслання відповідачу; документ про сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн. (а.с.15-16).

07.09.2020 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані документи (а.с.19-25).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.27-28).

Ухвалою суду від 18.11.2020 клопотання представника позивача про продовження строку підготовчого провадження задоволено. Продовжено строк підготовчого засідання у справі № 360/3176/20 на тридцять днів (а.с.58).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 січня 2021 року (а.с.72-73).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.5, 7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію охороняється законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

За змістом ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, серед іншого, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації (п.6 ч.1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Частинами 1 та 2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

За приписами ч. 4 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, Законом України "Про доступ до публічної інформації" встановлений чіткий порядок надання публічної інформації на запит. Також вказаним законом передбачена відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації, у тому числі, за несвоєчасне надання інформації.

Судом встановлено, що позивачем 23.07.2020 в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації» був направлений до ГУНП в Луганській області запит №21-07/20, в якому він просив, враховуючи резонанс щодо неналежної виплати грошової винагороди працівникам ГУНП в Луганській області, які були задіяні у проведенні заходів щодо запобігання поширенню короновірусної інфекції на території Луганської області, надати інформацію: щодо суми грошової винагороди, виплаченої керівнику ГУНП в Луганській області (із зазначенням звання, посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів за період з 12.03.2020 по 30.06.2020; щодо суми грошової винагороди, виплаченої працівникам та керівнику Слідчого управління ГУНП в Луганській області (із зазначенням звання, посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів в період з 12.03.2020 по 30.06.2020; щодо суми грошової винагороди, виплаченої працівникам та керівнику управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області (із зазначенням звання, посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів за період з 12.03.2020 по 30.06.2020; щодо суми грошової винагороди, виплаченої працівникам та керівнику фінансового забезпечення, які не є атестованими працівниками поліції (із зазначенням посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів за період з 12.03.2020 по 30.06.2020; щодо суми грошової винагороди, виплаченої працівникам та керівнику тилового забезпечення та взводу охорони (із зазначенням звання, посади, прізвища та суми грошової виплати (премії) за здійснення вищевказаних заходів за період з 12.03.2020 по 30.06.2020 (а.с.7-9).

На вищевказане звернення позивача, відповідачем надана відповідь від 29.07.2020 № 5408/111/22/05-2020 яким повідомлено, що керівництву Головного управління, управління кадрового забезпечення, управління карного розшуку, слідчого управління, управління логістики та матеріального технічного забезпечення, центру забезпечення ГУНП, а також керівництву та працівникам управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, не нараховувалась та не сплачувалась доплата у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375.

В свою чергу поліцейським підрозділів зазначених у запиті було нараховано та сплачено доплату за період з 12.03.2020-30.06.2020 в загальному розмірі 5 089 336,34 грн.

При цьому-рішення відповідача щодо відмови надати позивачу інформацію щодо окремих поліцейських були обґрунтовані тим, що згідно п. 2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо інформація Належить до інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону (а.с.10-11).

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

У частині 1 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено види інформації з обмеженим доступом, зокрема, це: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (частина другою статті 6 Закону №2939-VI).

Отже, вказані вимоги складають собою "трискладовий тест", який має застосовуватися розпорядником інформації під час віднесення будь-якої інформації до публічної інформації з обмеженим доступом.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.05.2018 року по справі № 800/592/17, таке обмеження можливе при дотриманні всіх указаних вимог. Відповідність одному із зазначених критеріїв не відносить інформацію до службової (конфіденційної). Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих у частині другій статті 6 Закону № 2939 трьох вимог означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова в доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Такий підхід також відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (статті 8) та практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до яких втручання у право на приватність особи можливе, якщо воно ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

З системного аналізу вищезазначених норм права випливає, що з відмови у доступі до публічної інформації повинно зазначатись: 1) якому з перелічених у пункті 1 частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам); 2) у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (пункту 2 частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації"); 3) чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (пункту 3 частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину (ч. 5 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Отже, право особи на отримання публічної інформації включає в себе право на доступ до публічної інформації шляхом надання розпорядником інформації достовірної, точної та повної інформації на запит особи. Ненадання інформації на запит або надання інформації, яка не відповідає зазначеним критеріям достовірності, точності та повноти, по своїй суті, є відмовою у наданні публічної інформації.

Суд звертає увагу на те, що у відповіді про розгляд запиту (листі від 29.07.2020) відповідачем наведено обґрунтування підстав для віднесення запитуваної позивачем інформації до інформації з обмеженим доступом саме в розумінні пункту 2 частини першої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації"; не вказано, в якому з перелічених у пункті 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам); у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (пункту 2 частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації"); чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (пункту 3 частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» перелік відомостей, які віднесені до службової інформації, встановлюється відповідними органами державної влади та не може бути обмеженим у доступі.

Згідно до п.п. 3 п.3 наказу Національної Поліції України від 12.10.2018 № 945, яким затверджено «Перелік відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України», визначено, що відомості в сукупності чи за окремими показниками про особовий склад органів та підрозділів поліції, який залучається (залучався) до проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі, та стримування збройної агресії Російської Федерації на будь-якій частині території України або виконання службових обов`язків, які пов`язані з проведенням антитерористичної операції, здійсненням указаних заходів, відноситься до службової інформації. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», визначено, що для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях Генеральним штабом Збройних Сил України за погодженням з відповідними керівниками залучаються та використовуються сили і засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку та телекомунікацій, інші матеріально-технічні засоби) ... Національної поліції України.

В той же час, при прийнятті рішення по суті спору, суд приймає до уваги твердження представника відповідача ГУНП в Луганській області, викладене у листі від 29.07.2020 №5408/111/22/05-2020 та у відзиві на позовну заяву від 07.10.2020 за Вх.№40859/2020, а саме згідно ст.3 Конституції України визначено що людина, її життя і здоров`я, честь, гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Очевидно, що шкода від посягання на життя, здоров`я, честь, гідність, недоторканість і безпеку людей, значно переважатимуть суспільний інтерес.

Враховуючи вищевикладене позивачу було відмовлено в частині надання інформації лише стосовно прізвищ та посад працівників яким було нараховано відповідну доплату.

З тих підстав, вказана відмова обумовлено залученням особового складу ГУНП Луганської області до участі в АТО, та у подальшому до ООС, тобто розкриття прізвищ та посад вказаний співробітників може по-перше негативно вплинути на проведення здійсненні Заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі, та стримування збройної агресії Російської Федерації, а по-друге загрожувати життю та здоров`ю, як самого поліцейського так і його близьких осіб.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в межах його компетенції та у відповідності до запитуваної інформації надано частково відповідь на запит позивача щодо використання бюджетних коштів для відповідної доплатою а в іншій частині у наданні відповідної інформації відмовлено з обґрунтованих причин, а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем відповідно до частини другої ст. 77 КАС України та наявними у матеріалах справи доказами доведено правомірність дій Головного управління національної поліції в Луганській області, а тому позовні вимоги Громадської організації захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО, з числа правоохоронців, пенсіонерів, правоохоронних органів, а також державних службовців «Право захист» не підлягають задоволенню.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки рішення прийнято не на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Громадської організації захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО, з числа правоохоронців, пенсіонерів, правоохоронних органів, а також державних службовців «Право захист» до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 січня 2021 року.

Суддя І.В. Тихонов