Справа № 640/1370/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м. Київ № 640/1370/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% при визначенні коефіцієнта страхового стажу для обчислення пенсії, а саме з 01.10.2017 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% при визначенні коефіцієнта страхового стажу для обчислення пенсії, а саме з 01.10.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при здійсненні у жовтні 2017 року перерахунку його пенсії у зв`язку зі змінами в законодавстві відповідачем безпідставно зменшено коефіцієнт страхового стажу, який мав застосовуватись, з 1,35% до 1%. Оскільки, як стверджує позивач, він отримував більшу пенсію до проведення перерахунку, а після перерахунку відповідачем зменшено розмір пенсії та встановлено доплату до пенсії. Такі зміни, на думку позивача, суперечать статті 22 Конституції України, оскільки відбулося звуження змісту та обсягу його прав на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та, зокрема, запропоновано відповідачу у разі невизнання позову подати відзив на позовну заяву та відповідні докази в обґрунтування свої позиції.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку та виплати пенсії позивачу відповідають нормам чинного законодавства, оскільки пенсію перераховано із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% у відповідності до чинної редакції закону на той момент, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У відповіді на відзив позивач виклав свої аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, з 03.11.2016 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії врахована величина оцінки одного року страхового стажу при визначенні коефіцієнта страхового стажу для обчислення пенсії, яка дорівнювала 1,35%.

У зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Не погоджуючись із тим, що відповідач під час перерахунку пенсії застосував величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, позивач 03.12.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо здійсненого перерахунку пенсії позивачу та повідомити підставу зміни розміру величини оцінки одного року страхового стажу, який було враховано пенсійним органом під час перерахунку пенсії.

Листом від 19.12.2019 №306701/02/К-14940 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що відповідно до п.4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсії призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Вважаючи такі дії відповідача незаконними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) розмір коефіцієнту страхового стажу, станом на час призначення позивачу пенсії, обраховувався виходячи з показників суми місяців страхового стажу, а також величини оцінки одного року страхового стажу (1,35%) за формулою наведеною в статті.

11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, яким до частини першої статті 25 Закону № 1058-ІV внесено зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Крім того, пункт 4 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV доповнено пунктами 4-3 та 4-4.

Пунктом 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом № 2148-VІІІ (тобто до 11.10.2017), з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Відповідно до пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

З аналізу викладених норм слідує, що законодавець установив чітке розмежування щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та 1,35%, а саме з 01.10.2017 пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058 до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»", перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, тоді як при призначенні пенсії вперше в період з 01.10.2017 по 31.12.2017, зокрема, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсія позивачу призначена відповідно до Закону №1058-ІV до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІ, а саме з 03.11.2016.

Отже, пенсія підлягає перерахунку з 01.10.2017 з врахуванням частини 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Разом з тим, нормами пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, Законом № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Суд звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

У цьому контексті судом встановлено, що за наслідком проведеного нового перерахунку пенсії, розмір встановленої позивачу пенсії за віком не перевищив розміру, встановленого до внесення змін в пенсійне законодавство, та, зокрема, зменшився із 8497,82 грн. до 7193,25 грн. (з 01.10.2017), та до 8416,11 грн. (з 01.03.2019), на підставі чого відповідачем призначено доплату до попереднього розміру пенсії - 2517,80 грн. (з 01.10.2017), 1294,94 грн. (з 01.03.2019).

Суд вважає, що оскільки за наслідками такого перерахунку розмір пенсії позивача зменшився, відповідач правомірно, на виконання пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2148-VIII призначив їй доплату до попереднього розміру.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України, яку позивач вважає порушеною, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Таким чином, доводи позивача про те, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % в порівнянні із 1,35% призвело до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціального забезпечення, спростовуються вищевикладеним.

Натомість будь-яких інших належних і допустимих доказів, якими підтверджувалися б, що за наслідками проведеного з 01.10.2017 перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача зменшився не надано, а тому звуження обсягу її прав і свобод не відбулось.

За таких обставин, при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ, відповідач діяв у межах та у спосіб, визначений законом, а відтак відсутні підстави для визнання таких дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу 1,35%.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність своїх дій.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко