Справа № 320/189/20
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року справа №320/189/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника відповідача Моненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 р. у справі № 320/189/20 (головуючий І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Донецькій області (далі відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати висновок, затверджений наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 09 грудня 2019 року № 117 в частині оцінювання результатів службової діяльності позивача; визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 25 листопада 2019 року № 110 про звільнення позивача; поновити позивача на посаді начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) атмосферного повітря Державної екологічної інспекції у Донецькій області з 25 листопада 2019 року; зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Донецькій області нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року адімінстративну справу передано за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року позов прийнятий до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлений строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, якими він обґрунтовується, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк відзив на позовну заяву та докази, які підтверджують обставини, якими він обґрунтовується відповідачем подані не були.

Задля дотримання права відповідача на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, якими він обґрунтовується, строк їх подання, і відповідно, строк розгляду справи, були продовжені, у відповідності до положень п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року, вирішено перейти зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Засідання для розгляду справи по суті замінено підготовчим засіданням, строк проведення якого продовжений на 30 днів, проведення підготовчого засідання у справі призначено на 18 серпня 2020 року.

18 серпня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву.

18 серпня 2020 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 03 вересня 2020 року.

03 вересня 2020 року проведення підготовчого засідання у справі відкладено до 08 вересня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року заяву позивача про уточнення позовних вимог, якою збільшений розмір позовних вимог, було повернуто позивачеві на підставі положень ч. 7 ст. 47 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрите, проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 29 вересня 2020 року.

25 вересня 2020 року від позивача до Донецького окружного адміністративного суду надійшли клопотання від 24 вересня 2020 року про поновлення позивачу строку для подання заяви про уточнення позовних вимог, та заява про уточнення (збільшення) позовних вимог, в якій позивачем, окрім раніше пред`явлених позовних вимог, заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції у Донецькій області № 98 від 07.11.2019 року Про звільнення з посади ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання про поновлення строку для подання заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог, поважності причин пропуску строку, позивачем зазначено про те, що при поданні до суду 07 вересня 2020 року уточненої позовної зави, ним помилково не було подано до суду доказу направлення цієї заяви відповідачу, у зв`язку із чим така заява була судом повернута позивачеві.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог відмовлено та залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 від 24 вересня 2020 року про уточнення (збільшення) позовних вимог.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 29 вересня 2020 року, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування скарги зазначено, що при першому поданні до суду 07 вересня 2020 року уточненої позовної зави, позивачем помилково не було подано до суду доказу направлення цієї заяви відповідачу, у зв`язку із чим така заява була повернута позивачеві. Апелянт вважає, що судом застосований надмірний формалізм без пропорційного співвідношення між застосованим засобом та метою, якої прагнув суд.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Позивач у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

За приписами частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За пунктом 3 частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 10 цього Кодексу, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно частини 1 статті 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Статтею 167 КАС України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви. Так, відповідно до пунктів 4 - 5 частини 1 статті 167 КАС України, будь-яка письмова заява повинна містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення).

Відповідно до частини 2 статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 160 КАС України передбачає у тому числі, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, зазначеними нормами встановлені строки подання позивачем заяв зокрема щодо збільшення розміру позовних вимог, а саме до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Матеріали справи свідчать, що провадження у справі було відкрито 22 травня 2020 року, підготовче провадження закрите 08 вересня 2020 року та проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 29 вересня 2020 року.

Заява позивача про уточнення (збільшення) розміру позовних вимог від 24 вересня 2020 року, подана позивачем до суду 25 вересня 2020 року, тобто, з пропуском строку встановленого частиною 1 ст. 47 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Частинами 1, 3, 6 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи за ініціативою суду.

Про продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк.

Отже, законодавством регламентовано процесуальні гарантії забезпечення доступу до правосуддя і забезпечення практичної можливості їх реалізації покладено на суд.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

У рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій/вимог, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд зазначає, що підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк вчинити певні дії.

В обґрунтування поновлення строку для подання заяви, позивачем зазначено, що при поданні до суду 07 вересня 2020 року уточненої позовної зави, ним помилково не було подано до суду доказу направлення цієї заяви відповідачу.

Разом з цим, як вбачається з доданої до означеного клопотання від 24 вересня 2020 року, про поновлення строку, копії квитанції АТ Укрпошта ВПЗ 87557, остання видана щодо направлення матеріалів до Державної екологічної інспекції (м. Костантинівка) 24 вересня 2020 року. Тобто, направлення відповідачеві такої заяви було здійснено лише - 24 вересня 2020 року, що виключає можливість подання такого доказу 07 вересня 2020 року (дата надходження до суду заяви про збільшення позовних вимог від 07.09.2020 року). Отже, подання вказаної квитанції жодним чином не доводить поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду із заявою про уточнення (збільшення) позовних вимог.

Крім того, суд зазначає, що у позивача було достатньо часу з 22 травня 2020 року по 08 вересня 2020 року подати до суду заяву про збільшення позовних вимог з додержанням вимог КАС України, проте позивач вказаною можливістю не скористався.

З огляду на зазначене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції що жодних доводів та доказів поважності причин пропуску позивачем закріпленого частиною 1 ст. 47 КАС України строку, для подання до суду письмової заяви про уточнення (збільшення) розміру позовних вимог позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 р. у справі № 320/189/20 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 р. у справі № 320/189/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення проголошено та підписано 19 січня 2021 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

А.В. Гайдар