Справа № 360/4583/20
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року справа №360/4583/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника позивача Григор`єв О.М., представника відповідача Буніна А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 р. у справі № 360/4583/20 (головуючий І інстанції І.В. Тихонов) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі позивач, ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання») звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач), в якому просило: визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо безпідставного стягнення коштів на погашення виконавчого збору у сумі 474 389,21 грн; визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо розподілу стягнутих з ТОВ Луганське енергетичне об`єднання коштів 01.10.2018 в сумі 360 405,89 грн. та 17.10.2019 в сумі 113 983, 32 грн. при примусовому виконанні Ухвали господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у даній справі №3/5014/661/2012 у рамках ВП №44736644 тільки на виконавчий збір без попереднього зарахування коштів на вимоги стягувана - Державного підприємства Енергоринок, як встановлено п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України Про виконавче провадження; скасувати розпорядження відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 44736644/15 від 10 жовтня 2018 року, яким перераховано 360405,89 грн. виконавчого збору на користь держави та розпорядження відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 44736644 від 22 жовтня 2019 року, яким перераховано 113 983,32 грн. виконавчого збору на користь держави.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: визнав протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо безпідставного стягнення коштів на погашення виконавчого збору у сумі 474 389,21 гривень; визнав протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо розподілу стягнутих з ТОВ Луганське енергетичне об`єднання коштів 01.10.2018 в сумі 360405,89 гривень та 17.10.2019 в сумі 113983,32 гривень при примусовому виконанні ухвали господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі № 3/5014/661/2012 у рамках ВП №44736644 тільки на виконавчий збір без попереднього зарахування коштів на вимоги стягувана Державного підприємства Енергоринок, як встановлено пунктом 3 частини 1 статті 45 Закону України Про виконавче провадження; визнав протиправним та скасував розпорядження Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 44736644/15 від 10 жовтня 2018 року, яким перераховано 360405,89 гривень виконавчого збору на користь держави та розпорядження Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 44736644 від 22 жовтня 2019 року, яким перераховано 113983,32 грн. виконавчого збору на користь держави; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання судовий збір у розмірі 4204 грн.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначено, що позивачем порушено строк звернення до суду, що не було враховано судом першої інстанції. Апелянт зазначає, що державним виконавцем правомірно, за наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів, відповідно до законодавства, винесені розпорядження від 10.10.2018 та 22.10.2019 про стягнення виконавчого збору, як плата за проведення відповідних дій, спрямованих на виконання рішення суду, виходячи зі стягнутих за попередній період сум заборгованості. Апелянт зазначає, що стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриття виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

16.09.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейком Максимом Валерійовичем, керуючись нормами Закон України "Про виконавче провадження" від21.04.1999 № 606-XIV, (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44736644 з виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі № 3/5014/661/2012, якою затверджено мирову угоду між Державним підприємством "Енергоринок" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" про погашення заборгованості з електроенергії в сумі 264 704 716,45, інфляційних нарахувань в сумі 3 276 446,43 грн., 3 % річних в сумі З 566 086,87 грн., штрафу в сумі 10 000,00 грн., пені в сумі 100 000,00 грн. та судового збору в сумі 64 380,00 грн, а всього 271 721 629,75 грн. Загальний строк погашення заборгованості встановлено до 31.05.2022 року з обов`язковим здійсненням щомісячних платежів згідно графіку, починаючи з червня 2012 року (а.с.145).

Відповідно до копії листа ДП Енергоринок від 01.10.2018 № 01/44-12582, станом на кінець 31.08.2018 залишок заборгованості ТОВ Луганське енергетичне об`єднання по виконавчому провадженню № 44736644 складає 123 976 169,04 з електроенергії, 3 364 245,59 грн. зі сплати 3 % річних та інфляційних нарахувань, що разом складає 127 340 414,63 грн. (а.с.171).

На підтвердження вказаної обставини також надано довідку ДП Енергоринок про розмір заборгованості ТОВ Луганське енергетичне об`єднання згідно з ухвалою Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі № 3/5014/661/2012 станом на кінець дня 31.08.2018 (а.с.171зв.бік).

Згідно копії листа ДП Енергоринок від 08.02.2019 № 01/44-2639, станом на кінець 31.12.2018 залишок заборгованості ТОВ Луганське енергетичне об`єднання по виконавчому провадженню № 44736644 складає 115 576 169,04 з електроенергії, 3 364 245,59 грн зі сплати 3 % річних та інфляційних нарахувань, що разом становить 118 940 414,63 грн. (а.с.184).

На підтвердження вказаної обставини також надано довідку ДП Енергоринок про розмір заборгованості ТОВ Луганське енергетичне об`єднання згідно з ухвалою Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі № 3/5014/661/2012 станом на кінець дня 31.12.2018 (а.с.184 зв.бік).

Розпорядженням № 44736644/15 від 10.10.2018, виданим головним державним виконавцем, грошові кошти в розмірі 5,77 грн., 108,01 грн., 1 621,40 грн., 3 697,43 грн., 27 084,20 грн., 327 889,08 грн., що надійшли 01.10.2018 на рахунок з обліку депозитних сум відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 53645922 про стягнення коштів з ТОВ Луганське енергетичне об`єднання на користь ДП Енергоринок та держави, керуючись статтями 45, 46, 47 ЗУ Про виконавче провадження, вирішено перерахувати 360 405,89 грн. виконавчого збору на користь держави відповідно до ст. 27 ЗУ Про виконавче провадження (у редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII) та частини шостої розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) (а.с.19).

Згідно платіжного доручення № 12336 від 22.10.2018 , 113 983,32 грн. перераховано в рахунок погашення виконавчого збору відповідно до постанови № 44736644 (а.с.208).

Відповідно до копії листа ДП Енергоринок від 13.09.2019 № 01/44-12582, станом на кінець 01.09.2019 року залишок заборгованості ТОВ Луганське енергетичне об`єднання по виконавчому провадженню № 44736644 складає 109 576 169,04 з електроенергії, 3 364 245,59 грн. зі сплати 3 % річних та інфляційних нарахувань, що разом становить 112 940 414,63 грн. (а.с.211).

На підтвердження вказаної обставини також надано довідку ДП Енергоринок про розмір заборгованості ТОВ Луганське енергетичне об`єднання згідно з ухвалою Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі № 3/5014/661/2012 станом на 01.09.2019 (а.с.211 зв.бік).

Розпорядженням № 44736644 від 22.10.2019, виданим головним державним виконавцем, грошові кошти у сумі 103 346,14 грн, що надійшли 17.10.2019, 9 921,46 грн, що надійшли 17.10.2019, 715,72 грн., що надійшли 17.10.2019 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 3/5014/661/2012, виданого 24.05.2012 Господарським судом Луганської області, зведеного виконавчого провадження від 24.03.2017 № 53645922 про стягнення грошових коштів з ТОВ Луганське енергетичне об`єднання, керуючись статтею 47 ЗУ Про виконавче провадження вирішено перерахувати 113 983,32 грн. виконавчого збору на користь держави відповідно до ст. 27 ЗУ Про виконавче провадження (у редакції Закону від 02.06.2016 №1404-VIII) та частини 6 шостої розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) (а.с.18).

Згідно платіжного доручення № 8284 від 11.10.2018 року, 360 405,89 грн перераховано в рахунок погашення виконавчого збору відповідно до постанови №44736644/15 (а.с.21).

Факт сплати ТОВ Луганське енергетичне об`єднання коштів протягом означеного періоду у вказаному розмірі в межах виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості за ухвалою суду від 24.05.2012 у справі № 3/5014/661/2012 сторонами не заперечується.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів які підтверджують перерахування виконавчою службою з депозитного рахунку органу ДВС на користь стягувача відповідної суми (яка повинна бути не меншою ніж 4 743 892,10 грн.) на погашення заборгованості які б підтверджували здійснення виконавчою службою дій з фактичного виконання рішення та були б відповідним доказам щодо правомірного стягнення та перерахування до державного бюджету виконавчого збору у сумі 360 405,89 грн. та 113 983,32 грн., а всього на загальну суму 474389,21 грн. згідно до розпорядження № 44736644/15.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі - Закон № 606), Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон №1404) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція №512/5).

За положенням частини 1, пункту 7 частини 2 статті 17 Закону № 606, пПримусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону № 606, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 606, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 1, 3, 4 статті 28 Закону № 606, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

5 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ, згідно з яким примусове виконання рішень проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 26 Закону 1404, яка визначає порядок початку примусового виконання рішення, не зобов`язує державного виконавця перевіряти при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, з яких підстав не було в добровільному порядку виконано рішення суду.

Згідно частин 5, 7, 8 статті 26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Відповідно до частин 1-4 статті 27 Закону №1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За положенням частини 1 та 2 статті 45 Закону, розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Відповідно частини 1, 3, 5 - 7 статті 47 Закону, грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

У разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону. Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини (пункт 1, 3 Інструкції № 512/5).

Пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі пред`явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця стягуються із сум (суми), за якими (якою) сплинув строк сплати.

Відповідно до п.8 Розділу III «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції № 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною 1 статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції та Закону у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18 при стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII без реального виконання судового рішення у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення без реального виконання рішення суду. Обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Отже, стягнення виконавчого збору напряму залежить від розміру фактично стягнутого, повернутого або переданого майна при примусовому виконанню виконавчого документа.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18.

Також, Верховний суд в постанові № 910/1587/13 від 15.02.2018, якою визнано помилковим, доводи скаржника (органу ДВС) у справі про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом органами державної виконавчої служби.

Суд звертає увагу на те, що виконавчий лист у справі щодо якого здійснювалось примусове виконання рішення суду містить вимогу щодо стягнення. Тобто, з виконання судового рішення, що містило вимоги майнового характеру, у зв`язку з чим відповідачем розрахунок збору повинен проводитись у вигляді відсотку від суми коштів та вартості майна, що підлягали стягненню та були фактично стягнуті державним виконавцем у рамках примусового виконання.

Матеріали справи свідчать, що виконавчою службою при примусовому виконанні ухвали суду у рамках ВП №44736644 стягнуті з ТОВ Луганське енергетичне об`єднання кошти 01.10.2018 в сумі 360 405,89 грн. та 17.10.2019 в сумі 113 983, 32 грн., які були розподілені державним виконавцем на виконавчий збір.

При цьому, матеріали справи не містять доказів які б підтверджували перерахування виконавчою службою з депозитного рахунку органу ДВС на користь стягувача відповідної суми, яка повинна бути не меншою ніж 4 743 892,10 грн. (виходячи із суми виконавчого збору), на погашення заборгованості. Тобто, докази які підтверджують здійснення виконавчою службою дій з фактичного виконання рішення щодо стягнення зазначеної суми виконавчою службою у рамках примусового виконання, відсутні.

Відповідачем не надано розпорядження, що перерахування на користь ДП Енергоринок на погашення заборгованості по ухвалі господарського суду Луганської області від 22.07.2009 року у справі №1/351, яка б встановлювала суму виконавчого збору у розмірі 474389,21 грн. який має бути 10% від фактично стягнутої суми відповідно до пункту 3 статті 45 Закону.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів щодо правомірного стягнення та перерахування до державного бюджету виконавчого збору на загальну суму 474389,21 грн. згідно до розпорядження № 44736644/15.

Суд не приймає посилання апелянта на погашення позивачем заборгованості у межах виконавчого провадження з виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі № 3/5014/661/2012 за період з 31.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 8 400 000,00 грн., та за період з 01.01.2019 по 01.09.2019 у розмірі 6 000 000,00 грн., оскільки, як зазначалось, стягнення виконавчого збору напряму залежить від розміру фактично стягнутого, повернутого або переданого майна при примусовому виконанню виконавчого документа, тобто, ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання та фактично стягнутих сум відповідачем.

Таким чином, державний виконавець при примусовому виконанні ухвали у рамках ВП №44736644 стягнуті з ТОВ Луганське енергетичне об`єднання кошти 01.10.2018 в сумі 360 405,89 грн. та 17.10.2019 в сумі 113 983, 32 грн., відповідно до вищевказаних вимог статті 45 Закону, повинен був розподілити наступним чином: на вимоги стягувача - ДП Енергоринок із суми 360 405,89 грн. - 90% - 324 365,30грн.; на виконавчий збір із суми 360 405,89 грн. -1 0 % - 36 040,59 грн.; на вимоги стягувана-ДП Енергоринок із суми 113 983,32 грн. -90% - 102 584,99 грн.; на виконавчий збір із суми 113 983, 32 грн. - 10% - 11 398,33 грн.

Отже, виконавчою службою при примусовому виконанні були розподілені державним виконавцем з порушенням вимог ст. 45 Закону.

Стосовно посилання апелянта на порушення строку звернення з позовом, суд зазначає наступне.

Статтею 122 Кодексу адміністративного суду України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Однак, положеннями п. 2 ч. 1 ст. 287 КАСУ, передбачено, що позовну заяву з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

16.06.2020 ТОВ ЛЕО отримана відповідь відповідача від 05.06.2020 №5468/12873-33-20/20.1.

06.08.2020 ТОВ Луганське енергетичне об`єднання було подано до Господарського суду Луганської області скаргу на дії державного виконавця щодо не правомірного розподілу грошових коштів (дії щодо розподілу стягнутих з позивача коштів 01.10.2018р. у сумі 360.405,89грн. та 17.10.2019р. у сумі 113.983,32грн. при примусовому виконанні ухвали господарського суду Луганської області від 24.05.2012р. у справі №3/5014/661/2012 у межах виконавчого провадження №44736644 тільки на виконавчий збір без попереднього зарахування коштів на вимоги стягувача - Державного підприємства "Енергоринок", як встановлено п.3 ч.1 ст.45 Закону України "Про виконавче провадження").

Ухвалою Господарського суду Луганської області № 3/5014/661/2012 від 11.08.2020 року було прийнято до розгляду скаргу ТОВ Луганське енергетичне об`єднання на дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М.

Ухвалою Господарського суду Луганської області у справі № 3/5014/661/2012 від 25.08.2020 скаргу ТОВ Луганське енергетичне об`єднання залишено без задоволення.

Постановою Східного Апеляційного господарського суду від 28.10.2020 року у справі № 3/5014/661/2012 провадження щодо розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання, м. Луганськ, від 06.08.2020 №01-19/2/227 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти Івана Миколайовича - закрито, в зв`язку з тим що такий спір не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Повний текст постанови Господарського суду Луганської області у справі № 3/5014/661/2012 провадження у справі №3/5014/661/2012 від 28.10.2020 позивачем отримано 10.11.2020.

Отже, позивачем при зверненні до суду дотримано десятиденний строк який відраховується з моменту отримання повного тексту постанови Східного апеляційного господарського суду у справі № 3/5014/661/2012 від 28.10.2020.

Зважаючи на вищенаведене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець діяв не на підставі та не в межах своїх повноважень, тому, вимога позивача є обґрунтованими.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 р. у справі № 360/4583/20 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 р. у справі № 360/4583/20- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 19 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова