Справа № 360/4753/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4753/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Чернявської Т.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 25 листопада 2020 року ВП № 62288220 про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25 листопада 2020 року ВП № 62288220 про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 листопада 2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні ВП № 62288220 на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Позивач вважає неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про накладення штрафу. Позивач не погоджується з постановою державного виконавця про накладення штрафу, вважає її безпідставною, незаконною та такою, що винесена з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню, з таких підстав.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 360/365/20 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області поновити ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року нарахування та виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності.

На виконання рішення від 20 лютого 2019 року у справі № 360/365/20 у квітні 2020 року Головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 профінансовано виплату пенсії за квітень 2020 року у розмірі 2000,00 грн в межах суми стягнення за один місяць.

З квітня 2020 року ОСОБА_1 нараховуються та виплачуються поточна пенсія: з квітня 2020 року по червень 2020 року в сумі 2000,00 грн, з липня 2020 року по 16 листопада 2020 року в сумі 2000,00 грн, з 17 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року в сумі 2008,60 грн, з грудня 2020 року довічно в сумі 2008,60 грн. Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року у розмірі 62602,58 грн нараховано на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 суми пенсій, які не виплачено за період до їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На сьогодні такий порядок Кабінетом Міністрів не прийнято.

Згідно підпунктами 4, 5 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення в районі (місті) реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) та у складі цього реєстру - реєстру платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, своєчасне внесення відомостей до них, їх використання, контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб, та автоматизовану обробку інформації; забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду встановлюється правлінням Пенсійного фонду. Виплати пенсій здійснюються виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не має. Таким чином, сума пенсійних виплат позивачу, як зазначалося раніше, нарахована, проте, не сплачена через відсутність відповідного фінансування.

Згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 "Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році" фінансування пенсійних виплат здійснюється Головними управліннями Пенсійного фонду України, тобто фінансування пенсійних виплат в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. У зв`язку із чим договори з Публічним акціонерним товариством "Укрпошта" та уповноваженими банками на виплату і доставку пенсій на 2019 рік та на 2020 рік Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не укладались. Це є об`єктивною причиною, що унеможливлює остаточне виконання рішення боржником.

Позивачем для призначення, виплати та перерахунку пенсій використовується програмне забезпечення ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії. Зазначена програма дозволяє формувати електронні пенсійні справи громадянина, які зберігаються на загальному сервері Пенсійного фонду України.

На виконання заходів щодо реалізації органами Пенсійного фонду України в Луганській області Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, затвердженої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 672-р, та на виконання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06 вересня 2018 року № 2301/05-03 з 10 вересня 2018 року забезпечено виконання процесів призначення, перерахунку та виплати пенсій у підсистемі "Призначення та виплата пенсій - на базі електронної пенсійної справи" з формуванням виплатних документів в підсистемі ІКІС ПФУ: ПВП-ЕПС. На підставі чого відомості нарахування по виплаті пенсій та допомоги формуються у ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії та в електронному вигляді направляються до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року у розмірі 62602,58 грн сформована та в електронному виді направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Управлінням направлялась інформація по заборгованості перед ОСОБА_1 у квітні 2020 року, в подальшому щомісяця, а в останнє - у листопаді 2020 року. Станом на грудень 2020 року пенсія за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року у розмірі 62602,58 грн не профінансована.

Отже, резюмує позивач, виділення коштів на фінансування не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.

З аналізу положень статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

За таких обставин, часткове невиконання рішення суду позивачем з незалежних від нього причин є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням викладеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) адміністративний позов не визнав, про що 14 січня 2021 року за вхідним реєстраційним № 1753/2021 подав відзив на позовну заяву від 12 січня 2021 року за № 326, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити за необґрунтованістю (арк. спр. 41-44).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 09 червня 2020 року на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов виконавчий лист, виданий Луганським окружним адміністративним судом 28 травня 2020 року у справі № 360/365/20 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2017 року.

10 червня 2020 року державним виконавцем, керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Листами від 18 червня 2020 року № 3309/03-33, від 09 липня 2020 року № 1211-03-5/742 Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області повідомило державного виконавця, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області місячний розмір пенсії у сумі 2000,00 грн виплачено у квітні 2020 року. Облікована доплата у сумі 62602,58 грн за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року нарахована на додаткову відомість квітня 2020 року та внесена до реєстру судових рішень від 09 липня 2020 року під № С1396135 для подальшого виконання. Станом на 07 липня 2020 року ОСОБА_2 для проходження ідентифікації до управління не зверталась. Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не є розпорядником коштів. Кошти за минулий період обліковуються в органах Пенсійного фонду України та будуть виплачені на умовах окремого порядку, після прийняття його Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, зазначеними листами щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом інформації та копій підтверджуючих документів не було надано.

Відповідно до статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону України "Про виконавче провадження", перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу до судового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

25 листопада 2020 року державним виконавцем відповідно до статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що жодних законних підстав для задоволення позову не існує.

Ухвалою від 14 грудня 2020 року позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області залишено без руху (арк. спр. 17-18).

Ухвалою від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19 січня 2021 року о 16 год. 00 хв. із зазначенням, що справа розглядатиметься з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтями 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 32-34).

У судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином в порядку, визначеному статтею 268 КАС України (арк. спр. 35, 35 зв., 36, 36 зв., 38, 39). У відзиві на позовну заяву від 12 січня 2021 року № 326 представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності (арк. спр. 41-44). Позивач причини неявки суду не повідомив.

Частиною четвертою статті 287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (частина третя статті 287 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 360/365/20 адміністративний позов адвоката Овчиннікова Дмитра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково (арк. спр. 25-31):

- визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 03 квітня 2017 року без номеру про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2017 року;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії з 01 квітня 2017 року;

- у задоволенні вимог про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_2 , зобов`язання продовжувати виплату пенсії до смерті або до інших, передбачених законом обставин, при яких припиняється виплата пенсії, відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок;

- в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

28 травня 2020 року ОСОБА_2 за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 360/365/20, яке набрало законної сили 24 березня 2020 року та підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", видано виконавчий лист (арк. спр. 47-48).

На підставі заяви адвоката Овчиннікова Д.А. від 03 червня 2020 року, поданої в інтересах ОСОБА_2 , постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 10 червня 2020 року ВП № 62288220 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 28 травня 2020 року у справі № 360/365/20, про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії з 01 квітня 2017 року (арк. спр. 46-52, 54, 133-134).

На виконання постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 10 червня 2020 року ВП № 62288220 про відкриття виконавчого провадження Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області листом від 18 червня 2020 року за № 3309/03-33 повідомило, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області місячний розмір пенсії у сумі 2000,00 грн виплачено у квітні 2020 року. Облікована доплата у сумі 62602,58 грн за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року нарахована на додаткову відомість квітня 2020 року. Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не є розпорядником коштів. Кошти за минулий період обліковуються в органах Пенсійного фонду України та будуть виплачені на умовах окремого порядку, після прийняття його Кабінетом Міністрів України (арк. спр. 59).

До листа від 18 червня 2020 року за № 3309/03-33 позивачем додано копії протоколів призначення пенсії від 03 березня 2020 року № 98, яким ОСОБА_2 призначено виплату пенсію з 01 квітня 2017 року за рішенням суду, додано копію протоколу призначення пенсії від 03 березня 2020 року № 98, яким ОСОБА_2 призначено виплату пенсію з 01 квітня 2017 року за рішенням суду, копію протоколу за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року, яким позивачу нараховано заборгованість з пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року в сумі 62602,58 грн та зазначено, що виплата буде здійснена у березні 2020 року (арк. спр. 60-68).

В листі від 09 липня 2020 року № 1211-03-5/742 Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зазначило аналогічні викладеним в листі від 18 червня 2020 року за № 3309/03-33 підстави невиконання рішення суду, додатково зазначивши, що облікована доплата у сумі 62602,58 грн за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року внесена до реєстру судових рішень від 09 липня 2020 року під № С1396135 для подальшого виконання. Станом на 07 липня 2020 року ОСОБА_2 для проходження ідентифікації до управління не зверталась (арк. спр. 70, 71).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25 листопада 2020 року ВП № 62288220 за невиконання рішення суду на Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" накладено штраф у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 5 зв., 119, 133-134).

В доповнення до позовної заяви від 04 грудня 2020 року № 1211-07-7/4647 Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області надіслало на адресу суду лист від 15 січня 2021 року № 1211/07-7/206, до якого додано витяг з підсистеми призначення та виплати пенсії на ОСОБА_2 , витяг з реєстру судових рішень від 19 липня 2020 року № С1396135 (арк. спр. 135-137).

На виконання вимог ухвали від 11 січня 2021 року про відкриття провадження у справі № 360/4753/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 16 січня 2021 року № 1200-010701-7/1126 (арк. спр. 130, 131) повідомило суд, що листом від 15 січня 2021 року № 1211/07-7/206 Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області направило до Луганського окружного адміністративного суду письмове підтвердження щодо звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за фінансуванням нарахованої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року у справі № 360/365/20. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 788) суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Згідно з статтею 117 Конституції України постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, видані ним в межах своєї компетенції, є обов`язковими до виконання. Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 року № 21- 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 року за № 897/16913, нормативно-правове регулювання бюджетного процесу Пенсійного фонду здійснюється відповідно до Конституції України, Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Положення про Пенсійний фонд України та інших нормативно-правових актів і цього Порядку. Оскільки джерелами формування коштів Пенсійного фонду є в тому числі кошти державного бюджету (відповідно до пункту 3 частини першої, частини другої статті 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), порушення будь-яким органом Пенсійного фонду України бюджетного процесу, встановленого Бюджетним кодексом України чи іншим бюджетним законодавством, або використанням бюджетних коштів на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням та напрямам використання бюджетних коштів, відповідно до статей 116, 119 Бюджетного кодексу України є порушенням бюджетного законодавства. Крім того Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 «Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році» зазначено, що головні управління Пенсійного фонду України в областях не визначають порядок виплати пенсій та грошової допомоги, а лише забезпечують укладання договорів на виплату і доставку пенсії через публічне акціонерне товариства «Укрпошта» та уповноважені банки». За таких обставин, виходячи з положень вищезазначеного законодавства, оскільки Головне управління не наділене правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, забезпечення, фінансування нарахованої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року в сумі 62602,58 грн не є можливим.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII, у відповідній редакції).

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі - Положення), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 "Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році" фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України.

Вказана постанова регулювала відносини щодо здійснення невідкладних заходів щодо організації виплати пенсій саме у 2019 році. Окрім того, позивачем не надано жодних доказів щодо підтвердження обставин не укладання ним договорів з банківськими установами на виплату пенсій чи укладання таких договорів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (книги реєстрації договорів тощо).

У спірному виконавчому листі, виданому Луганським окружним адміністративним судом 28 травня 2020 року у справі № 360/365/20, міститься зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії з 01 квітня 2017 року.

З огляду на положення статті 46 Закону України від 09 липня 1993 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язання поновити виплату пенсії з моменту її припинення за судовим рішенням включає в себе як невід`ємну частину зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з виплати пенсії, що виникла з моменту припинення виплати пенсії до моменту поновлення виплати пенсії. Тільки після виплати заборгованості з пенсії за минулий період рішення суду про зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України поновити виплату пенсії з моменту її припинення вважається виконаним.

Судом встановлено, що згідно з протоколом Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року позивачем нараховано, але не виплачено пенсію ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року в сумі 62602,58 грн (арк. спр. 67-68).

Жодних доказів звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області протягом 2020 року за виділенням коштів на фінансування позивач ані суду, ані державному виконавцю не надав.

На думку суду, така тривала бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення суду у період з травня 2020 року по листопад 2020 року у повній мірі спростовує твердження Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду та отримання відповідного фінансування.

Також суд вважає, що вищеописані документи не підтверджують відсутність у боржника коштів на виконання рішення суду, тому твердження позивача в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року (№ 67534/01).

Як зазначає позивач, часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідного фінансування від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, на підтвердження чого надає, зокрема, скріншот «Реєстр судових рішено» та скріншот без назви невідомо з якої програми

Суд не приймає до уваги те, що 19 липня 2020 року заборгованість за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року у розмірі 62602,58 грн включена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року № 20-1, реєстраційний номер С1396135, оскільки постанова правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року № 20-1 прийнята на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", пункти 1 та 2 якої рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 640/5248/19, яке змінено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року, визнано протиправними та нечинними.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що забезпечення виконання процесів призначення, перерахунку та виплати пенсій у підсистемі "Призначення та виплата пенсій - на базі електронної пенсійної справи" з формуванням виплатних документів в підсистемі ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії в електронному вигляді направляються до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, оскільки жодних доказів, які підтверджують даний факт, суду не надано. Скріншот сторінок з підсистемі ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії жодним чином не підтверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області отримує інформацію щодо необхідності здійснення фінансування виплати заборгованості з виплати пенсії, зокрема, ОСОБА_2 .

Окрім того, суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не надало жодних доказів вжиття заходів щодо фінансування заборгованості з пенсії ОСОБА_2 .

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд враховує правові висновки, викладені в постанові Першого апеляційного адміністративно суду від 16 грудня 2020 року у справі № 360/3364/20, відповідно до яких постанова про накладення штрафу є правомірною у разі відсутності у державного виконавця станом на дату винесення постанови про накладення штрафу відомостей про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку. Не прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати сум пенсій, які обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 не є підставою для не здійснення соціальних виплат, оскільки зазначені вимоги не розповсюджуються на примусове виконання рішення. При прийнятті рішення Першим апеляційним адміністративним судом враховано висновки Верховного Суду, які зазначено у постановах від 14 травня 2020 року по справі № 522/3268/17 та по справі № 522/14380/17.

Зазначена інформація наведена у Дайджесті судової практики Першого апеляційного адміністративного суду за період з 01 по 31 грудня 2020 року та розміщена на офіційному сайті Першого апеляційного адміністративного суду за посиланням https://1aa.court.gov.ua/sud4850/pres-centr/news/1053221/.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25 листопада 2020 року ВП № 62288220 про накладення на Управління Пенсійного фону України в м. Лисичанську Луганської області штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Управління Пенсійного фону України в м. Лисичанську Луганської області (ідентифікаційний код 21792407, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, буд. 347) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) про визнання протиправною та скасування постанови від 25 листопада 2020 року ВП № 62288220 про накладення штрафу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.І. Чернявська