Справа № 420/13590/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.07.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років згідно заяви від 14.07.2020 року відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом №3662-XII від 26.11.1993 року, у редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-III;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 89, м. Одеса, 65012, ) призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років згідно заяви від 14.07.2020 року з розрахунку 90% від розміру заробітної плати без обмеження її максимального розміру, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом №3662- XII від 26.11.1993 року, у редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-III;

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що працюючи в органах прокуратури України з 03.10.2001 року, маючи достатній стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.07.2020 року № 88 у призначенні пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» позивачу відмовлено. Позивач вважає, що прийняте відповідачем рішення є незаконним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 08.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

28.12.2020 року за вх. ЕП/55430/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що пенсійний орган правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначені пенсії, оскільки згідно наданих документів, вислуга років, що дає право на пенсію складає 18 років 04 місяців, на посаді прокурора 18 років 4 місяці при загальному стажу роботи - 21 рік 02 місяці, що недостатньо для призначення пенсії. Станом на дату звернення позивача до пенсійного органу необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років були: стаж за вислугу років - 24 роки 6 місяців, стаж на посадах прокурорів 14 років 6 місяців. Таким чином, оскільки стаж позивача не достатній для призначення пенсії за вислугу років, то у спірних правовідносинах відповідач не порушив права позивача на пенсію.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 03.10.2001 року по теперішній час працює в органах прокуратури.

14.07.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру (від 05.11.1991 в редакції Закону № 2663-Ш від 12.07.2001) при наявності стажу роботи 20 років та розрахунку пенсії у розмірі 90% розміру заробітної плати. При цьому, позивачем до заяви надано всі необхідні документи для призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.07.2020 року № 88 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного для призначення пенсії стажу роботи.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ.

Згідно зі ст.50-1 Закону України Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції Закону України від 26.07.2001 р.) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини 5 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ до вислуги років, що дає право на пенсію згідно цією статтею зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Згідно стаття 56 № Закону 1789-ХІІ Під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення до пенсійного органу загальний стаж роботи позивача складає 21 рік 02 місяці, з яких вислуга років, що дає право на пенсію складає 18 років 04 місяців, на посаді прокурора 18 років 4 місяці.

Суд звертає увагу, що на час перебування позивача на службі в органах прокуратури діяла норма ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-ІІІ.

Зазначена норма Закону України "Про прокуратуру" передбачала, що відпрацювавши в органах прокуратури понад 20 років на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, позивач матиме право на призначення пенсії в розмірі 90% від заробітної плати.

При цьому, гарантія реалізації зазначеного механізму права на пенсійне забезпечення додатково була закріплена ст. 22 Конституції України, яка передбачала, що закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання пенсійного органу у рішенні № 88 від 22.07.2020 на положення Закону №1697-VІІ в якості обґрунтування підстав відмови у призначенні пенсії за вислугу років суд вважає таким, що не ґрунтується на положенні Основного Закону.

Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ прийнятий 14 жовтня 2014 року та набрав чинності з 15 липня 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Отже,статтею 86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

22 травня 2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третійстатті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Таким чином, враховуючи наведені норми права, позивач набув право виходу на пенсію після набуття ним стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку.

За таких обставин, суд вважає, що рішення від 22.07.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років згідно його заяви від 14.07.2020 року не ґрунтується на положенні Основного Закону, а отже, є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років згідно заяви від 14.07.2020 року з розрахунку 90% від розміру заробітної плати без обмеження її максимального розміру, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом №3662-XII від 26.11.1993 року, у редакції Закону від 12.07.2001р. №2663-III.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.07.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років згідно заяви від 14.07.2020 року відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом №3662-XII від 26.11.1993 року, у редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-III.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 89, м. Одеса, 65012, ) призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років згідно заяви від 14.07.2020 року з розрахунку 90% від розміру заробітної плати без обмеження її максимального розміру, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом №3662- XII від 26.11.1993 року, у редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-III;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Токмілова Л.М.

.