Справа № 240/19322/20
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Майстренко Н.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови йому у присвоєнні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення;
- зобов`язати відповідача надати йому статус інваліда війни та видати посвідчення.
В обґрунтування позову зазначає, що у нього наявні обидві умови для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме: настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
У відзиві на позовну заяву Департамент праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем при зверненні до відповідача із заявою про надання статусу та посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни не наводились доводи про його належність до формувань Цивільної оборони, а відтак і не надавались будь-які докази у підтвердження цих обставин.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-263 КАС України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов такого висновку.
Встановлено, що ОСОБА_1 згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 АААБ №213488, при повторному огляді, із 15.09.2015 встановлено другу групу інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області із заявою від 01.06.2020 про встановлення статусу та видачі посвідчення "Інвалід війни" як особі вільнонайманого складу, яка стала особою з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
До заяви додано копії: посвідчення (категорія 1), довідки МСЕК, експертного висновку, паспорта, ідентифікаційного номера.
Листом від 11.06.2020 №1211 Департамент праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області повідомив позивача про те, що надані документи не містять інформації про залучення ОСОБА_1 як особи вільнонайманого складу, що перебувала в структурі Збройних Сил України чи інших військових формувань, а тому відсутні підстави для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа, зокрема, військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
За пунктом 9 ч. 2 статті 7 Закону № 3551-ХІІ до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Отже, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ, є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ) учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 06.06.1975 №90, та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також має інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом №796-ХІІ.
Водночас, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ), окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено), передбачено також умову стосовно того, що така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.
Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.
Отже, за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, немає достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ.
Документи, які позивач долучив до своєї заяви, адресованої відповідачу, щодо набуття статусу інваліда війни належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач відповідачу взагалі не надавав. Більше того, надати йому відповідний статус він просив з інших підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону №3551-XII, без надання додаткових доказів в підтвердження факту його залучення як вільнонайманої особи до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на ЧАЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Таким чином, подана заява з порушеного питання правомірно залишена без задоволення відповідачем.
У той же час, суд встановив, що позивач, звертаючись до суду з позовом, надав довідку від 21.02.2020 №02-К, видану відокремленим підрозділом "Аварійно-технічний центр" ДП НАЕК "Енергоатом", відповідно до якої ОСОБА_1 безпосередньо був зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦПРС від 05.06.1986 №665-195. Крім того, позивачем надано довідку від 03.09.2020 №1427/40 про те, що ВО "Спецатом", де працював позивач, було передано у відання штабу ЦО України. У свою чергу, сили ЦО СРСР залучались до робіт, виконуваних ВО "Спецатом".
Однак, позивачем при зверненні до відповідача із заявою від 01.06.2020 про надання йому статусу інваліда війни не було надано цих документів, а тому в оскаржуваній відмові відповідачем не була надана їм оцінка та не було прийнято рішення з їх урахуванням.
Суд звертає увагу на те, що у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені, не визнані або оспорювані права.
А тому, судове вирішення питання наявності підстав для отримання статусу інваліда війни з врахуванням доказів, які не надавались відповідачу, не може передувати вирішенню цього питання компетентним суб`єктом владних повноважень.
За таких обставин, порушене питання в аспекті додаткових підстав його порушення, а також додаткових обставин та доказів у їх підтвердження підлягає попередньому вирішенню відповідачем, зважаючи на що суд дійшов висновку, що позов є передчасними та не підлягає задоволенню.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, позовні вимоги наразі є передчасними та задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.01.2021.

Суддя Н.М. Майстренко