Справа № 159/6359/20
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/6359/20
Провадження № 2-а/159/16/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Лесика В.О.,

за участі секретаря - Шокот С.Т.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області Ядзеняка Романа Васильовича, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача:

09 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, в якому прохає скасувати постанову серії ДПО18 №666218 від 28.11.2020 року, винесену інспектором роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області молодшим лейтенантом поліції Ядзеняк Романом Васильовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., за ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовуєнаступним, що згідно оскаржуваної постанови він 28.11.2020 року о 13 год. керуючи транспортним засобом «HYUNDAI LANTRA» н.з. НОМЕР_1 , по вул.Косачів в м.Ковель, рухався начебто з технічною несправність, а саме з відсутнім заднім склом (це якоби була причина зупинки), а наслідком не пред`явлення документів, зазначених в п.2.1 ПДР України.

Вважає, що зазначеного правопорушення не вчиняв, рухався на цілком справному автомобілі. Зазначає, що інспектор поліції його зупинив за несправність транспортного засобу, а саме відсутність заднього скла і попросив пред`явити документи згідно п.п. 2.1, 2.4 ПДР України. Він не відмовлявся пред`явити документи, а попросив обґрунтувати причину зупинки. Заднє скло заклеєне плівкою, норма закону не забороняє цього робити, окрім нанесення дзеркальної плівки. На оглядовість впливає тільки лобове скло та передні бокові вікна, водійське та пасажирське, саме на них діють обмеження по світлопропускаємості.

З наведених вище обставин, дії відповідача вважає неправомірними, а постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності - незаконною.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 09.12.2020 року.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

24.12.2020 року представником відповідача було подано відзив на позов.З якого вбачається, що позов не визнає і заперечує проти його задоволення.

Представник відповідача у відзиві вказує, що підставою для винесення даної постанови стало те, що 28.11.2020 року під час несення служби в м.Ковель по вул.Косачів, патрульним екіпажем в складі поліцейського роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області Ядзеняка Р.В., було виявлено порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу «HYUNDAI LANTRA» н.з. НОМЕР_1 , 28.11.2020 року о 13 год. 10 хв. керував транспортним засобом у якого на заднє скло нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія і погіршують його прозорість, чим порушив п.31.4.7 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.125 КУпАП та на вимогу поліцейського, не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, поліс ОСЦПВ, чим порушив п.п. 2.1 (а), 2.1 (б), 2.1 (г) ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Позиція учасників судового розгляду.

У ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, вказавши, що після дорожньо-транспортної пригоди заднє вітрове скло автомобіля було пошкоджено, а тому для того щоб воно не вилетіло він заклеїв його повністю плівкою. Вважає, що такий стан транспортного засобу не перешкоджає йому його використовувати, а відтак дії працівника поліції на його переконання є неправомірними.

Стверджує, що він будь-яких порушень ПДР України не допустив, а тому працівники поліції не мали достатніх підстав вимагати у нього пред`явлення посвідчення водія та інших документів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши наявні у справі докази приходить до висновку про відмову у задоволені позову.

Предметом оскарження є постанова серії ДПО18 №666218 від 28.11.2020 року, винесена інспектором роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області молодшим лейтенантом Ядзеняк Романом Васильовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови позивач 28.11.2020 року о 13 год. 10 хв. в м.Ковель по вул.Косачів 8б ОСОБА_1 , керував транспортним засобом у якого на скло заднього виду нанесено покриття, яке обмежує оглядовість з місця водія і погіршує його прозорість та при перевірці не пред`явив на вимогу працівника поліції документи, а саме посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ та поліс ОСЦВП, чим порушив п.п. 31.4.7, 2.1 (а), 2.1 (б), 2.1 (г) ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.126 та ст.125 КупАП.

Позивач заперечує факт вчинення ним вищевказаних правопорушень передбачених ч.1 ст.126 та ст.125 КУпАП з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує про безпідставність позову та наявність у діях позивача складу адмінправопорушення. На підтвердження зазначених у відзиві обставин представником відповідача долучено відеозапис з місця події.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

В силу ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

У відповідності до ст.125 КУпАП підлягають адміністративній відповідальності за інші порушення правил дорожнього руху крім, передбачених ст.ст.121-128, ч.1 та 2 ст.129, 139, 140 КУпАП.

Як слідує із постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, він управляючи транспортним засобом порушив вимоги п.31.4.7, а в подальшому не пред`явив на вимогу поліцейського документів, допустивши порушення п.п.2.1 (а), 2.1 (б), 2.1 (г) ПДР України.

Суд вважає, доведеним допущення таких порушень зі сторони позивача. Так п.31.4.7 ПДР України, визначено, що у випадку коли не має передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість та в такому випадку експлуатація транспортного засобу забороняється.

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця події встановлено, що заднє вітрове скло автомобіля позивача повністю заклеєне скотчем, що не передбачено конструкцією транспортного засобу та обмежує оглядовість з місця водія.

Враховуючи зазначене, працівники поліції мали повне законне право зупинити автомобіль позивача для з`ясування цих обставин та відповідно до санкції ст.125 КУпАП, попередити про це позивача, а після зупинки вимагати у водія пред`явлення посвідчення водія та інші документи.

Що стосується притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП суд зазначає наступне.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису на якому зафіксовані обставини притягнення особи до відповідальності слідує, що на вимогу працівника поліції Чиж С.С. не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію, поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В судовому засіданні цієї обставини позивач не оспорював.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 ст.31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

За правилами п.2 ч.1 ст.32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.35 наведеного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п.2.1 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, позивач не заперечує факту непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію, поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вимогу працівника поліції, однак вважає, що в розглядуваному випадку така вимога поліцейського є незаконною, а відтак не підлягала до виконання.

Однак, в силу вищенаведених норм Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене та приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відтак, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 та ст.125 КУпАП відповідає вимогам ст. 283 КУпАП є законною та обґрунтованою а тому скасуванню не підлягає.

Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Суд констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Водночас, на думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не звільняють від обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

При цьому, з відеозапису судом, з поміж іншого, встановлено, що позивач відмовився пред`явити документи, оскільки вважав, що будь-яких ПДР України не порушив, навіть після того, що поліцейським було роз`яснено, яке саме порушення допустив позивач.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови від 28.11.2020 року у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного суду України від 25.09.2019 року (справа №127/19283/17).

Також, суд враховує, що визначене у спірній постанові серії ДПО18 №666218 стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.накладено відповідачем правомірно на позивача із урахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП, згідно яких якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволені заявленого позову.

Відповідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо залишеня рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі ст. ст. 9, 72, 77, 229, 242-246, 250, 286 КАС України, ст.125, ч.1 ст.126, ст.ст. 251,258,280 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію» суд,

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до інспектора роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області Ядзеняка Романа Васильовича, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 666218 від 28.11.2020 року - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 19 січня 2021 року.

Головуючий: В.О.Лесик