Справа № 640/2594/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2021 року м. Київ № 640/2594/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, стягнення одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви, непризначення ОСОБА_1 (ненарахування та невиплати) одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи (станом на 15.09.2016 року), яка настала внаслідок поранення, заподіяного під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16-16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності ІІ групи (станом на 15.09.2016 року), яка настала внаслідок поранення, заподіяного під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно статей 16-16-8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 № 975 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у сумі 505,2 тис. гривень;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити (нарахувати та виплатити) ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності ІІ групи (станом на 15.09.2016 року), яка настала внаслідок контузії, поранення, захворювання, заподіяних під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16-16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 505,2 тис. гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності з 15.09.2016, що підтверджується довідкою до акту огляду, а тому вважає, що відмовляючи йому у призначенні виплати одноразової грошової допомоги, Міністерство оборони України діяло всупереч вимогам чинного законодавства. Також позивач посилається на бездіяльність відповідача щодо нерозгляду його заяви про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок контузії, поранення, захворювання, заподіяних під час виконання ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та відповідні докази в обґрунтування своєї позиції.

Представником Міністерства оборони України подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем порушено строк звернення із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності. Крім того, відповідач вважає, що інвалідність позивачу встановлена більше ніж через три місяці після звільнення зі служби, а тому позивач немає права на отримання одноразової грошової допомоги.

Також, відповідач зазначив, що Міністерство оборони України не приймало рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги стосовно позивача, а тому посилання позивача на відповідь, яку надавав відповідач на його звернення, не є рішенням про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а тому позовні вимоги є безпідставними та передчасними.

Ухвалою суду від 24.03.2020 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Київський міський військовий комісаріат і Державну прикордонну службу України, та запропоновано останнім подати до суду письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

Третіми особами не подано до суду пояснень з приводу заявленого позову та будь-яких доказів в обґрунтування своєї позиції.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у 1979 1981 рр. проходив військову службу у складі військових частинах НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 Середньоазіатського прикордонного округу, що входили до складу Прикордонних військах КДБ СРСР та брав участь у бойових діях на території Афганістану в період з 16.12.1980 по 21.12.1980.

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень та травм № 25 від 16.12.2010 захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААА №772121 від 12.09.2011 ОСОБА_1 встановлено вперше ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0646068 від 15.09.2016 під час повторного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, позивач звернувся із заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Листом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.01.2020 №11/К-7 розглянуто заяву позивача та зазначено, що в Адміністрації відсутні повноваження щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Водночас, посилаючись на судову практику, Адміністрація зазначила, що обов`язок для призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім військовослужбовцям у зв`язку із встановленням інвалідності покладено на Міністерство оборони України.

Позивач звернувся із відповідними заявами щодо виплати йому одноразової грошової допомоги до Київського міського військового комісаріату Міністерства оборони України та Комісії з призначення одноразової грошової допомоги Міністерства оборони України.

Листом Київського міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 15.01.2020 №ВС3/132 розглянуто заяву позивача та повідомлено про те, що оскільки Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок позивачу під час звільнення з Прикордонних військах КДБ СРСР, то витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України.

Також позивач отримав відповідь Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 13.01.2020, згідно якої вказано, що документи для виплати одноразової грошової допомоги подаються до військових комісаріатів.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) встановлює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Пунктом 1 частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, врегульовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Постанова №975).

Відповідно до пункту 2 Постанови №975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 3 Постанови №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Судом встановлено, що позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності у 2011 році, інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК серії 10ААА №772121 від 12.09.2011.

В подальшому, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0646068 від 15.09.2016 під час повторного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до пункту 6 Постанови №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності ІII групи.

Пунктом 13 Постанови №975 передбачено, що призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме листа Київського міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 15.01.2020 №ВС3/132, єдиною підставою для відмови в призначені одноразової грошової допомоги позивачу стало те, що на день звільнення з військової служби він проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР, а тому таким особам виплату одноразової грошової допомоги мають здійснюватися Державною прикордонною службою України, а не Міністерством оборони України.

З приводу цього суд звертає увагу, що Законом СРСР від 12.10.1967 № 42 «Про загальний військовий обов`язок» у редакції, що діяв на момент проходження позивачем військової служби, визначено, що Прикордонні війська КДБ СРСР були складовою частиною Збройних Сил СРСР.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 №1431-ХІІ «Про військові формування» підпорядковано всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України. Уряд України приступив до створення Збройних сил України, республіканської гвардії та підрозділу охорони Верховної ради, Кабінету Міністрів України і Національного банку України.

Статтею 4 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 № 1543-ХІІ встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.01.1992 № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону» установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України.

Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міністерство оборони України є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.

Оскільки позивач проходив службу саме у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому утриманні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, та перебував на обліку в органах Міністерства оборони України, суд вважає, що в даних правовідносинах призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії в розмірі встановленому статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є обов`язком Міністерства оборони України.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що саме на Міністерство оборони України, як на головного розпорядника коштів, покладено обов`язок щодо прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, в тому числі особам, які проходили військову службу у Прикордонних військах КДБ СРСР, у разі встановлення їм відповідної групи інвалідності.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 26.09.2018 у справі №760/9113/17, від 02.11.2018 у справі №825/1558/18.

Поряд з цим, суд зазначає, що пунктом 11 Постанови № 975 передбачено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.

Такими документами є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 13 Постанови № 975 розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Тобто вказаний Порядок регламентує чіткий алгоритм та послідовність дій щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Водночас, у даному випадку згідно відповіді Київського міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 15.01.2020 №ВС3/132 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги лише з підстави відсутності повноважень у Міністерства оборони України щодо розгляду вказаної заяви через проходження військової служби у Прикордонних військах КДБ СРСР, з чим суд не погоджується.

Тобто відповідач, вважаючи себе неуповноваженим органом щодо вирішення питання з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, не здійснював перевірку документів, поданих позивачем для отримання такої допомоги у відповідності до Постанови №975.

На підставі викладеного, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплатити одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови №975.

Аналогічного правового висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 31 жовтня 2019 року у справі № 0440/5806/18, від 18 лютого 2020 року у справі №820/3000/18.

При цьому, оскільки відповідачем не здійснено перевірку поданих позивачем документів у встановленому законодавством порядку, беручи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності ІІ групи (станом на 15.09.2016 року), яка настала внаслідок поранення, заподіяного під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно статей 16-16-8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 № 975 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у сумі 505,2 тис. грн., а також зобов`язання Міністерства оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності ІІ групи (станом на 15.09.2016 року), яка настала внаслідок контузії, поранення, захворювання, заподіяних під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно Постанови №975 та статей 16-16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 505,2 тис. грн. є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Всупереч наведеним вимогам відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинення ним дій та прийняття відповідного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи вищенаведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статі 5 Закону України «Про судовий збір» витрати присудженню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву та подані документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко