Справа № 320/3044/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року № 320/3044/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.04.2019 №Ф-17960-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно винесено спірну вимогу про сплату позивачем боргу (недоїмки) по єдиному внеску, з огляду на наявність у позивача законодавчо встановленої пільги по сплаті єдиного внеску, так як позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком, відповідно, звільнена від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за себе.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що позивач не є пенсіонером за віком в розумінні п.4 ч.1 ст.4 Закону України №2464, оскільки не відповідає критеріям, визначеним спеціальним законодавством, а відтак є платником ЄСВ та законом не звільнений від його сплати.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець Богуславською районною державною адміністрацією Київської області 24.09.2009, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №756652.

Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку №007 від 11.01.2019 виданого Богуславським відділенням Обухівського управління ГУ ДФС у Київській області, позивач здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Позивач є пенсіонер за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 з 08.10.2008, а також є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 .

17.04.2019 позивачем отримано податкову вимогу від Миронівського відділення ДПІ ГУ ДФС у Київській області №Ф-17960-17 від 02.04.2019 в розмірі 5911,29 грн..

Позивачем подано до Державної фіскальної служби України скаргу на вимогу від 02.04.2019 №Ф-17960-17.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 24.05.2019 про результати розгляду скарги вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2013 по справі №810/3917/13 визнано протиправною та скасовано вимогу УПФУ у Богуславському районі №ф-191 від 04.07.2013 згідно з якою позивача було зобов`язано сплатити недоїмку за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 4572,42 грн..

Вимогу Миронівського відділення Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) за цим же номером № Ф-17960-17 від 12.10.2017 року про зобов`язання сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 10859 грн. 00 коп., рішенням Державної фіскальної служби України № 16947/Б/99-9911-02-0225 від 19.12.2017 року скасовано та відкликано з дня прийняття даного рішення.

14 лютого 2019 року позивач отримала замість довідки інформацію про наявність заборгованості розмірі 10859 гривень 89 коп. та рекомендації про необхідність її сплати.

На скаргу про невиконання ГУ ДФС у Київській області рішення Державної фіскальної служби України № 16947/Б/99-9911-02-0225 від 19.12.2017 року, ДФС України листом № 14411/6/99-99-13-02-0115 від 27.03.2019 повідомила, що « За даними ІТС «Податковий блок» позивач перебуваєте на обліку як фізична особа - підприємець в Обухівському управлінні ГУ ДФС у Київській області з 28.09.2009, обравши спрощену систему з 01.01.2012. По позивачу наявна позначка «Пенсіонер» з 31.08.2008, що свідчить про звільнення від обов`язків щодо сплати єдиного внеску та подання звітності.»

Вважаючи протиправною спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки), позивач звернулась з позовом до суду про її скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі по тексту - Закон №2464-VI).

Згідно пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Судом встановлено, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець в період з 24.09.2009.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI, (у редакції, що діяла до 01.01.2018) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе ЄСВ, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками ЄСВ виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.01.2018 частину четвертої статті 4 Закону №2464-VI викладено у новій редакції: «Особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що від сплати єдиного внеску звільняються фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, за умови отримання такими особами пенсії за віком або наявності у таких осіб інвалідності, або досягнення ними віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримання відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги.

Зазначений висновок підтверджується практикою Верховного Суду України у аналогічних правовідносинах (справи №21-90а15, №21-59а14, №21-56а15, №822/4655/14), а також правовими висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, у справах №1640/2837/18, №805/2195/17-а,

Як встановлено судом, з 08.10.2008 позивач є пенсіонером, якій призначено довічно пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням позивача № НОМЕР_1 .

Відтак, за висновком суду, з 24.09.2009 позивач, як фізична особа-підприємець, яка отримує пенсію за віком, має пільги щодо звільнення від сплати за себе єдиного внеску відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI.

Відповідно, доводи відповідача про те, що позивач не є пенсіонером за віком у розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464, оскільки не відповідає критеріям, визначеним спеціальним законодавством, є платником ЄСВ та законом не звільнена від його сплати, є безпідставними та такими, що суперечать наведеним вище положенням Закону №2464-VI та фактичним обставинам справи.

Заперечуючи проти позову, у відзиві на позов відповідачем зазначено, що заборгованість по єдиному соціальному внеску в сумі 5911,29 грн. обліковується за позивачем згідно переданих сальдових залишків на центральному рівні від Пенсійного фонду України до Міндоходів України станом на 02.04.2019, в зв`язку з чим відповідачем сформовано спірну вимогу.

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга).

Оскільки, всупереч наведеним положенням Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не надано суду належних та переконливих доказів на підтвердження виникнення у позивача недоїмки по єдиному внеску, щодо якої винесено спірну вимогу, до призначення їй пенсії за віком, суд дійшов висновку, що зазначену недоїмку по єдиному внеску нараховано контролюючим органом за період, коли позивач була вже звільнена від сплати за себе єдиного внеску відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI.

Відтак, з огляду на вказану обставину, вимога Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про сплату позивачем боргу (недоїмки) від 02.04.2019 №Ф-17960-17 в сумі 5911,29 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, відповідно, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 02.04.2019 №Ф-17960-17.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління ДФС у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.