Справа № 640/674/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 січня 2021 року м. Київ № 640/674/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"
до Верховний Суд
про визнання протиправною та скасування постанови Пленуму Верховного Суду, -
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (49000, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 28/136, ) з позовом до Верховного суду (01043, м. Київ, вул. П. Орлика, 8, ), в якому просить суд визнати протиправним та не чинним пункт 14 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 червня 2018 року (справа № 819/362/16), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.8 ст. 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховному Суді діє Пленум Верховного Суду для вирішення питань, визначених Конституцією України та цим Законом. Склад і порядок діяльності Пленуму Верховного Суду визначаються цим Законом.

Відповідно до ст. 46 вказаного Закону Пленум Верховного Суду є колегіальним органом, до складу якого входять усі судді Верховного Суду, який з метою забезпечення однакового застосування норм права при вирішенні окремих категорій справ узагальнює практику застосування матеріального і процесуального законів, систематизує та забезпечує оприлюднення правових позицій Верховного Суду з посиланням на судові рішення, в яких вони були сформульовані, а також за результатами аналізу судової статистики та узагальнення судової практики надає роз`яснення рекомендаційного характеру з питань застосування законодавства при вирішенні судових справ.

Суд звертає увагу, що чинне законодавство не містить визначення нормативно-правового акту.

Разом з тим у Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (абзац перший пункту 4 мотивувальної частини рішення). Відповідна правова позиція висловлена Конституційним Судом України в пункті 1 мотивувальної частини Рішення від 23 червня 1997 року №2-зп (справа про акти органів Верховної Ради України).

Аналіз наведених норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" дає підстави дійти висновку, що оскаржувана постанова Пленуму Верховного суду України не є правовим актом в розумінні КАС України, оскільки не встановлює, не змінює, не припиняє прав та обов`язків, у тому числі для позивача, обов`язковість її застосування чинним законодавством не передбачена, а тлумачення правових норм у постановах Пленуму Верховного Суду є одним із способів реалізації дотримання судами України принципу правової визначеності,

Таким чином, позовна вимога щодо визнання протиправним та нечинним пункт 14 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов е належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити первинній профспілковій організації співробітників Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (49000, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 28/136, ) у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу негайно.

3. Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати позивачу.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Н.Г. Вєкуа