Справа № 240/8520/20
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8520/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Роман Миколайович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

18 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року (прийнятого в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування заборонного припису,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся з позовом до Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати винесений відносно ОСОБА_2 терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №00217 від 21.05.2020 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір та понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вказаний припис винесений через два місяці після описаних у заяві ОСОБА_1 подій, тому ставить під сумнів його дієвість як заходу спрямованого на негайне припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. На дату винесення припису не було існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалій особі. Таким чином, винесений припис є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того позивач послався й на порушення вимог порядку №654 при винесенні оспорюваного заборонного припису.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області із заявою, в якій просила вжити заходів для припинення щодо неї домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2

21 травня 2020 року Малинським відділенням поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області в особі старшого інспектора ювенальної поліції капітана поліції Савчук Ольги Романівни, позивачу винесено терміновий заборонний припис кривдника на бланку серії АА №002177.

Вказаним приписом стосовно ОСОБА_2 встановлено наступні заходи термінового заборонного припису: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно позивача винесений строком на 10 діб з 10 год. 00 хв. 21.05.2020 року та діє до 10 год. 00 хв. 30.05.2020 року.

Позивач отримавши оригінал термінового заборонного припису стосовно кривдника, серія АА №002177, складеного відповідачем 21.05.2020 року і ознайомившись з ним з`ясував, що: терміновий заборонний припис винесений через два місяці після подій описаних у заяві ОСОБА_1 ; у ньому відсутні: дата вчинення та стислий зміст вчиненого позивачем правопорушення, підпис постраждалої особи ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що винесення термінового заборонного припису стосовно позивача через два місяці після описаних у заяві ОСОБА_1 подій, ставить під сумнів його дієвість як заходу спрямованого на негайне припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. При цьому, на дату винесення припису не було існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалій особі ОСОБА_1 .

Винесений щодо ОСОБА_2 терміновий заборонний припис на бланку серії АА №002177, на думку позивача, не відповідає вимогам пунктів 10, 12 Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника від 01.08.2018 року №654 та вимогам частин 1, 4, 6 ст.25 Закону України «Про запобігання домашньому насильству».

Не погоджуючись із вказаним приписом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що старшим інспектором ювенальної поліції капітаном поліції Савчук О.Р. при складанні термінового заборонного припису АА №002177 від 21.05.2020 року не було дотримано вимог передбачених Законом України "Про запобігання та протидії домашньому насильству", не здійснено належну перевірку відповідної інформації, припис винесено без відповідних підстав, а тому вказані дії відповідача, на думку суду, є протиправними.

Розглядаючи питання законності та обґрунтованості судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Законом України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За визначенням пункту 16 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Згідно з положеннями частини 1 статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків, строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику. Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника" від 01.08.2018 №654 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.2018 за № 965/32417 (далі - Порядок № 654) терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Положеннями статті 25 Закону № 2229 та п. 4 розділу II Порядку № 654 декларовано, що припис може містити такі заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Відповідно до п.2, 3 розділу ІІ Порядку №654 припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Згідно з п.5 Порядку №654 при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Пунктами 6-7 Порядку №654 визначено, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер. Усі реквізити припису заповнюються державною мовою, розбірливим почерком, чорнилом чорного або синього кольору. У разі якщо особа, щодо якої виноситься припис, не володіє українською мовою, припис складається за участю перекладача.

Пунктами 10-11 Порядку №654 передбачено, що під час винесення припису в ньому зазначаються:

- у рядку «тип, назва населеного пункту» - тип, назва населеного пункту;

- у рядку «посада, найменування уповноваженого підрозділу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові працівника, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника» - посада працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, найменування уповноваженого підрозділу поліції, у якому він служить, звання, прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочень);

- у рядку «згідно зі статтею 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи виніс цей терміновий заборонний припис стосовно» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка вчинила домашнє насильство (повністю, без скорочень), стать, дата народження, громадянство, місце проживання, місце реєстрації, номер контактного телефону, місце роботи (навчання), посада;

- у рядку «особу встановлено» - назва документа, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила домашнє насильство (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і назва органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

- у рядку «чи притягався(лася) до адміністративної або кримінальної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності (впродовж року) або кримінальної відповідальності;

- у рядку «у зв`язку із скоєнням ним (нею) домашнього насильства» - форма(и) домашнього насильства та стислий зміст правопорушення;

- у рядку «стосовно постраждалої особи» - прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (повністю, без скорочень) із підкресленням ступеня її спорідненості з кривдником відповідно до частин другої та третьої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

- у рядку «заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника» - захід чи заходи, передбачені частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

- у рядку «Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком» - строк із зазначенням кількості діб, часу та дати винесення припису, часу та дати закінчення дії припису;

- у рядку «Особі, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, роз`яснено положення статті 173-2 КУпАП про притягнення до відповідальності за невиконання термінового заборонного припису стосовно кривдника, зобов`язання повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем учинення домашнього насильства, а також про право оскарження термінового заборонного припису стосовно кривдника до суду» - підпис, прізвище та ініціали особи, якій винесено припис;

- у рядку «Підпис працівника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові працівника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України, який виніс припис;

- у рядку «Підпис постраждалої особи (її представника) про отримання копії термінового заборонного припису стосовно кривдника та надання згоди на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (її представника);

- у рядку «Підпис кривдника про отримання термінового заборонного припису стосовно кривдника отримано» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові кривдника;

- у рядку «Кривдник від підпису відмовився в присутності» - підписи, прізвища, імена та по батькові працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Припис підписується працівником уповноваженого підрозділу поліції, який його виніс, постраждалою особою (її представником) і кривдником власноруч на оригіналі та кожній з копій.

Відповідно до п.10 Порядку №654, під час винесення припису в ньому зазначаються:

- у рядку «у зв`язку із скоєнням ним (нею) домашнього насильства» - форма(и) домашнього насильства та стислий зміст правопорушення;

- у рядку «Підпис постраждалої особи (її представника) про отримання копії термінового заборонного припису стосовно кривдника та надання згоди на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (її представника).

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, припис серії АА№00217 від 21.05.2020 року не містить інформації з приводу форми домашнього насильства та змісту скоєного правопорушення. Крім того, як встановлено, постраждала ОСОБА_1 не була присутня під час винесення припису та його вручення позивачу, про що свідчить відсутність власного підпису постраждалої особи у відповідному рядку вказаного припису.

Стаття 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відносить до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству зокрема 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії. Уповноважені підрозділи органів Національної поліції України здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків.

Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13.03.2019 № 369/180, згідно пунктів 4, 5 розділу І якого оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства. Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Оцінка ризиків проводиться шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який враховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Відповідно до пунктів 2-3 розділу ІІ Порядку №369/180, за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку № 369/180).

Згідно з п.6 Порядку №369/180, дві відповіді "Так" на запитання з №1-6 та на будь-яку кількість запитань з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з №1 - 6 та на щонайменше сім і більше запитань з №7-27 або жодної відповіді на запитання з №1-6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з №1-6 та на не більше ніж шість запитань з №7-27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.

Якщо на всі запитання отримано відповіді "Без відповіді/Невідомо", поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Пунктом 7 Порядку №369/180 визначено, що залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною 2 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлові приміщення. При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка (ів) (у разі наявності).

Вищенаведені положення Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" у випадках звернення до органів поліції із заявами щодо домашнього насильства зобов`язують відповідні органи для підтвердження факту домашнього насильства чи його спростування щонайменше здійснити перевірку відповідної інформації.

В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які підтверджують вжиття заходів з боку уповноважених органів Національної поліції України щодо здійснення перевірки інформації щодо наявності підстав для винесення заборонного припису.

Однак у матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_1 щодо здійснення перевірки інформації наявності підстав для винесення заборонного припису. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження факту вжиття заходів щодо перевірки обставин вчинення щодо ОСОБА_1 та її дитини психічного насильства, також не надано доказів, які би підтверджували проведення бесіди із постраждалою особою.

Зазначені докази не були надані до суду і ОСОБА_1 , як 3-ю особою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зміст заяви ОСОБА_1 (а.с.18-20), долучені нею додатки численних звернень в судові інстанції, органи опіки і піклування, Уповноваженого Президента України з прав дитини Офісу Президента України, лише підтверджують наявність конфліктних ситуацій у ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які мали місце як до зазначеного її звернення в поліцію так і тривають на даний час (в тому числі з питань участі у вихованні дитини, аліментів, часу спілкування, інше), але, наведені обставини не підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства (не визначають його форми), який би вимагав реагування працівників поліції, а саме: його негайного припинення, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства. Саме з цією метою поліцією застосовується такий спеціальний захід щодо протидії домашньому насильству, як винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника. При цьому, в залежності від встановленої ситуації, відповідно до ст.24 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" існують і інші спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству, які можуть застосовуватися працівниками поліції за результатами перевірок.

Таким чином, доводи позивача, щодо недоцільності застосування до нього зазначеного спеціального заходу, Відповідачем не спростована.

Відтак, колегія суддів зазначає, що з метою належного та вчасного реагування, наявність конфліктних ситуацій має бути встановлена органами поліції з урахуванням отриманих пояснень від обох сторін конфлікту, з підтвердженням (спростуванням) існуючого факту правопорушення відповідними належними доказами. Без встановлення конкретного факту домашнього насильства який би вимагав реагування працівників поліції щодо негайного його припинення саме застосуванням такого спеціального заходу, винесення кривднику термінового заборонного припису є недоцільним.

Щодо доцільності застосування саме такого заходу свідчать і строки на які вказує позивач, це звернення ОСОБА_1 з заявою в поліцію майже через місяць з часу подій викладених в заяві та застосування до ОСОБА_2 зазначеного спеціального заходу за спливом, знову ж таки, майже місячного терміну після отримання заяви.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що старшим інспектором ювенальної поліції капітаном поліції Савчук О.Р. при складанні термінового заборонного припису АА №002177 від 21.05.2020 року порушено вимоги, встановлені Законом України "Про запобігання та протидії домашньому насильству", не здійснено належну перевірку відповідної інформації, припис винесено без відповідних підстав, в силу чого винесений припис щодо ОСОБА_2 не може бути визнаним правомірним.

Щодо посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що нею двічі надавалися пояснення працівникам поліції, то колегія суддів не бере зазначені доводи до уваги, в силу відсутності їх як доказового обґрунтування на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже, для належного захисту прав позивача суд першої інстанції дійшов вірного висновку, визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії АА №002177 від 21.05.2020 року.

Щодо правомірності вирішення судом питання розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 840, 80 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору №9 від 05.06.2020 року.

З огляду на задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення на користь позивача сплаченого ним судового збору в розмірі 840, 80 грн..

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, колегія cуддів зазначає.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС, розмір витрат на правничу допомогу адвоката серед іншого складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою. Така допомога включає підготовку до розгляду в суді, збір доказів, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

У ч.4 ст.134 КАС встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання такої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАС розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг); часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу вимог ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення. Суд зобов`язаний оцінити рівень витрат (з огляду на заперечення учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

На підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 21 травня 2020 року, опис робіт (наданих послуг), акт приймання-передачі виконаних робіт від 23 червня 2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №3.

Враховуючи обсяг позовної заяви, а також, те що справу віднесено до справ незначної складності то, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що понесені позивачем витрати в сумі 3000 грн. є неспівмірними зі складністю справи, а показники вартості на оформлення позовної заяви (2000 грн.) та підготовки клопотань (1000 грн.) є завищеними.

На думку колегії, зменшена судом сума розміру витрат на професійну правничу допомогу саме до 1500 грн., з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та витраченим на їх виконання часом, відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Смілянець Е. С.