Справа № 127/22958/20
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/393/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кізян Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-го взводу 2-ї роти Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Волошина Олега Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП 18 №337918 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора 1-го взводу 2-ї роти Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Волошина О.Ю. про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП 18 №337918 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2020 року позивачу був наданий строк для усунення недоліків позову, які він усунув у визначений судом термін.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2020 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 14 грудня 2020 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року підготовче провадження було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 04 січня 2021 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що згідно з оскаржуваною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що він 12 жовтня 2020 року о 09.58 год. на 314 км автодороги М-03 «Київ-Харків», керуючи транспортним засобом марки «TGX 26.480», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «FAYMONVILLE STBZ-3-VA, номерний знак НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж, ширина якого складала 2 м 74 см та не мав дозволу на проїзд великогабаритного вантажу, погодженого з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України. За вказане адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 510 гривень. Дану постанову позивач вважає незаконною, оскільки він адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що під час винесення оскаржуваної постанови транспортний засіб, яким він керував, з вантажем дійсно мав габарити більші ніж передбачено п. 22.5 ПДР України.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України дозвіл на проїзд великогабаритного вантажу, погоджений з органом Національної поліції, вимагається лише в разі перевищення одного з габаритів.

12 жовтня 2020 року він здійснював перевезення сільгосптехніки - обприскувача самохідного «Amazone Pantera 4503-H» за маршрутом Київ - Світличне (Харківська обл.) - Сінне (Харківська обл.) - Плехів (Полтавська обл.) та зворотній напрямок, згідно електронної заявки ТОВ «Тітан Ал`янс» №377316579 від 10.10.2020. Габарити його транспортного засобу разом з вантажем не перевищували допустимих норм. Ширина напівпричепа, згідно характеристик виробника, - 2, 54 м; транспортна ширина оприскувача (вантажа) згідно характеристик виробника - 2,55 м. Оскільки габарити його транспортного засобу не перевищували допустимих норм (2,6 м ширини) - дозвіл на його перевезення від органів Національної поліції не вимагається, отримувати його він не був зобов`язаний.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11.09.2019 №54-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019, статтю 132-1 КУпАП доповнено частиною другою та приміткою. Так, частина 2 статті 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, дія частини 1 цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Позивач також зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем були порушені вимоги, що регламентують порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, наведені у ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП та в розділі ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Так, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, зокрема, пояснень особи, яка притягнута до відповідальності, пояснень свідків, показань технічних засобів, в тому числі відеозаписів з портативних реєстраторів працівників поліції, даних вимірювальної техніки тощо. Відповідачем не доведено, що вантаж був великогабаритний, що він перевищив допустимі норми та для перевезення вантажа потрібен був дозвіл відповідно до п. 22.5 ПДР України.

Крім того, всупереч встановленого Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879, габаритно-ваговий контроль не був здійснений праціником поліції у відповідному пункті контролю із використанням атестованого обладнання, а оскаржувана постанова винесена на місці зупинки транспортного засобу без визначення конкретних розмірів транспортного засобу.

Таким чином, оскаржувана постанова за формою та змістом явно не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, процедура її прийняття не ґрунтується на вимогах ст.ст. 251, 278, 279, 280 КУпАП, суперечить завданням та основним принципам даного Кодексу, визначених у статтях 2, 7, а отже постанова підлягає скасуванню як протиправна. Враховуючи відсутність жодних доказів, що свідчать про наявність в його діях ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, позивач просить скасувати оскаржувану постанову та провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 132-1 КУпАп, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кобенко О.Ю. не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов ОСОБА_1 підтримала.

Відповідач Волошин О.Ю. в судове засідання не з`явився, у своєму відзиві на позовну заяву просив справу розглянути у його відсутність, у задоволенні позову відмовити, оскільки під час здійснення замірів великогабаритного транспортного засобу, під керуванням позивача, було виявлено, що ширина транспортного засобу становить 2,74 м, а відтак рух даного транспортного засобу повинен здійснюватись на підставі дозволу на участь у дорожньому русі, виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, якого позивач не мав, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне пра вопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Беручи до уваги, що позивач порушив правила дорожнього руху, позовні вимоги його є безпідставними та необгрунтованими, просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ДП 18 №337918, 12 жовтня 2020 року о 09.58 год. на автодорозі "Київ - Харків -Довжанський", М-03 на 314 км водій ОСОБА_1 керував великогабаритним транспортним засобом з напівпричепом «FAYMONVILLE STBZ-3- VA, номерний знак НОМЕР_2 , ширина якого складала 2 м 74 см та не надав відповідного узгодження на участь у дорожньому русі таким великогабаритним транспортним засобом, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 510 гривень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом п. 22.5 Правил дорожнього руху України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2.6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Отже, в тому випадку, якщо хоча б один з параметрів перевищує вищевказані габарити необхідно отримувати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні та погоджувати маршрут.

Диспозиція частини 1 статті 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частина друга цієї статті передбачає відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно з приміткою до ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Отже, відповідачем під час винесення постанови про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не првильно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а тому постанову слід скасувати.

Крім того, позивач у своєму позові посилається на те, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки в ній відсутні посилання на докази вчинення ним правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що статтею 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів, поданих відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Відповідачем до матеріалів справи був долучений диск з відеозаписом події, яка мала місце 12 жовтня 2020 року за участю сторін, однак з відеозапису не вбачається, що вантаж, який транспортував позивач ОСОБА_1 , великогабаритний та перевищив допустимі норми, передбачені п. 22.5 ПДР України, інші докази, які б спростували доводи позивача, у матеріалах справи відсутні.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови серії ДП 18 №337918 від 12 жовтня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до Вінницького міського суду Вінницької області даної позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на кориться ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 132-1, ст. 7, ст. 247, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го взводу 2-ї роти Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Волошина Олега Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП 18 №337918 від 12 жовтня 2020 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП - задоволити.

Постанову серії ДП 18 №337918 від 12 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, винесену інспектором 1-го взводу 2-ї роти Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Волошиним Олегом Юрійовичем, визнати протиправною та скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: