Справа № 520/18799/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 січня 2021 року № 520/18799/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В.

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання незаконною та скасування податкової вимоги ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати незаконною та скасувати податкову вимогу №Ф-22448-57 від 10.03.2020 року зі сплати боргу (недоїмки) у розмірі 5817,37 грн.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 взято на податковий облік від 08.07.2013 року за адресою: АДРЕСА_2 як фізичну особу-підприємця за реєстраційним номером № б/н за основним видом діяльності 69.10 «Діяльність у сфері права». Перебуває на спрощеній системі оподаткування та сплачує ЄСВ саме як ФОП.

10.03.2020 року контролюючим органом, Головним управлінням ДПС у Харківській області було сформовано автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем податкову вимогу № Ф - 22448-57, відповідно до якої наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 5 817, 37 грн.

На підставі нібито узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.03.2020 року № Ф - 22448-57, що була надіслана листом від 05.10.2020 року №19898/9/20-40-13-12- 19 до виконавчої служби Московського району м. Харкова, державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 15.10.2020 року було відкрито виконавче провадження №63255782 щодо стягнення коштів в рахунок : плати податкового боргу.

Позивач вважає податкову вимогу такою, що підлягає скасуванню, оскільки нею порушено принцип неможливості подвійного оподаткування особи, що в свою чергу потягнуло за собою порушення права щодо вільного розпорядження грошовими рахунками (банківськими), гарантованого відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України, на які було накладено арешт державним виконавцем в рамках ВП №63255782.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 24654-УІ визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-У1 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8 ст. 9 Закону № 2464-УІ обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Згідно з пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-УІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Особи, які провадять, у тому числі адвокатську діяльність, та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464Л/І до платників єдиного внеску.

Відповідно до ч. З ст. 9 Закону № 2464-УІ обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що за наявного існуючого правового регулювання взяття та перебування на обліку платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності не передбачено.

Взяття контролюючим органом на облік особи як платника єдиного внеску-фізичної особи-підприємця (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону N° 2464-УІ) та внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб унеможливлює нарахування єдиного внеску за іншим типом платника без прийняття відповідних рішень і внесення змін щодо попереднього обліку особи у спосіб, визначений Законом і підзаконними нормативно-правовими актами.

Суд вказує, що аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 02.09.2019 у зразковій справі № 520/3939/19, щодо якої справа № 580/206/19 є типовою.

Встановлено, що зареєстрований як ФО-П за основним видом діяльності 69.10 «Діяльність у сфері права», перебуває на спрощеній системі оподаткування та сплачую ЄСВ саме як ФО-П. Докази сплати ЄСВ з 2018 по 2020-й рік ФО-П ОСОБА_1 , додані до матеріалів справи.

При цьому, покладення контролюючим органом на позивача обов`язку зі сплати ЄСВ як особою, що здійснює незалежну професійну діяльність, яка фактично є тією ж діяльністю, що здійснюється ним як ФОП і з доходу, від якого вже сплачено ЄСВ, призводить до подвійного оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства, а тому вважаю, що достатні правові підстави для нарахування позивачу недоїмки від сплати ЄСВ у зв`язку зі здійсненням ним незалежної професійної діяльності відсутні. .

Отже, позивач, як фізична особа-підприємець, в силу вимог п. 4 ч.І ст.4 Закону України від 08.07.2010№2464-УІ - є платником єдиного внеску та у повному обсязі його сплачую, що, на думку суду, свідчить про недоцільність та незаконність формування податкової вимоги, а також прийняття рішення про застосування штрафних санкцій .

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, у вирішенні спірних правовідносин необхідно врахувати висновки, закріплені у рішеннях «Сєрков проти України» (заява №39766/05) та «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), якими було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Практика Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків.

Відповідно до статті 60 Податкового кодексу України п.60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі, та, відповідно до п.60.5, вважається відкликаною у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Статтею 57 Податкового кодексу України п. 57.4. зазначено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання незаконною та скасування податкової вимоги - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати податкову вимогу №Ф-22448-57 від 10.03.2020 року зі сплати боргу (недоїмки) у розмірі 5817,37 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 840 ( вісімсот сорок) грн.80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.В.Зінченко