Справа № 280/6304/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року Справа № 280/6304/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання Биховської А.П.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача 1 - не прибув

представника відповідача 2 - Овчаренка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_3 (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування ОСОБА_1 підйомної допомоги, у зв`язку з передислокацією військової частини; визнати протиправною бездіяльність Військової частин НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку з передислокацією військової частини; стягнути з військової частини НОМЕР_1 підйомну допомогу у зв`язку з передислокацією військової частини в сумі 214851,90 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 колишня ( НОМЕР_5 ) з 2014 по 2019 рік та за весь час проходження служби військова частина постійно змінювала дислокацію, переїжджала з одного населеного пункту до іншого. Вказує, що відповідно до ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому мала бути нарахована та виплачена підйомна допомога у зв`язку із передислокацією військової частини. Стверджує, що після звільнення з військової служби, розрахунок по грошовому забезпеченню з позивачем був проведений не в повному обсязі, а саме, не виплачена підйомна допомога у зв`язку із передислокацією військової частини. Вказує, що звертався до відповідачів в порядку досудового врегулювання спору із заявою про виплату підйомної допомоги, однак звернення залишилось без відповіді. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Військова частина НОМЕР_1 позовну заяву не визнала. У відзиві від 08.10.2020 вх. № 47810 посилається на те, що позивачем не доведено факту звернення до керівництва ВЧ НОМЕР_1 з проханням про виплату підйомної допомоги у зв`язку із передислокацією військової частини, через що такі вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Військова частина НОМЕР_3 у відзиві від 30.10.2020 вх. № 52068 також позовні вимоги не визнала, пославшись на те, що за час проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , не здійснювалась зміна місця дислокації, тому відповідно до ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач не має права на отримання підйомної допомоги. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою судді від 16.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/6304/20 та призначено судове засідання на 15.10.2020. Відповідачам запропоновано надати до суду протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі відзив та документи на його обґрунтування.

Протокольною ухвалою суду від 15.10.2020 розгляд справи відкладено на 04.11.2020.

Протокольною ухвалою суду від 04.11.2020 прийнято рішення про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 30.11.2020.

Ухвалою суду від 04.11.2020 від ВЧ НОМЕР_3 витребувано додаткові докази.

Протокольною ухвалою суду від 30.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.12.2020.

У судовому засіданні 26.12.2020 позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник ВЧ НОМЕР_3 проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві.

26.12.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін, суд встановив наступне:

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 26.08.2014 № 51 солдата ОСОБА_1 призначено старшим майстром відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення роти забезпечення, ВОС -824774А (призваний Сватівським РВК Луганської області 26.08.2014).

ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 15.01.2015 строком на 5 років.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 від 29.01.2015 № 30 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира 1 штурмового взводу 1 штурмової роти, ВОС-0210003.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 14.08.2019 № 230 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 помічника командира батальйону з правової роботи, призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 144 від 17.07.2019 на посаду помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної групи 55 окремої артилерійської бригади, ВОС-8503003, вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби в місто Запоріжжя. З 14.08.2019 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач звернувся до відповідачів із заявою від 03.08.2020 в якій просив нарахувати та виплатити підйомну допомогу у зв`язку із передислокацією військової частини. Заяву ОСОБА_1 надіслав поштою.

Заява залишилась без виконання та відповіді, оскільки відповідачі її не отримали.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиплати підйомної допомоги та з вимогою про стягнення суми, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачами докази, суд приходить до наступних висновків.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII), відповідно до частини першої статті 2 якого Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами першою, другою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною третьою статті 9-1 Закону № 2011-XII «Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців» цього ж Закону передбачає, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Вказаній нормі кореспондує також пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.1992 № 332 Про вдосконалення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, за змістом якої Кабінет Міністрів України постановив виплачувати особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби при переїзді на нове місце служби підйомні у розмірі місячного грошового забезпечення і на кожного члена сім`ї - 50 процентів від місячного грошового забезпечення, що отримує військовослужбовець.

Наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 року № 370 була затверджена «Інструкція про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги», зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 08.11.2001 року за № 940/6131 (далі Інструкція № 370).

Ця Інструкція втратила чинність 30.03.2018 року - з дня офіційного опублікування і набрання чинності Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим наказом Міноборони від 05.02.2018 р № 45 (далі по тексту Порядок № 45).

Згідно з пунктом 1 Інструкції № 370, яка діяла до 30.03.2018 року особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

В особливий період та під час проведення антитерористичної операції офіцерам і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади до військових частин, що були сформовані в цей період (та яким не визначено пункту постійної дислокації), зі зміною місця проживання (від пункту попереднього місця проживання до пункту тимчасової дислокації військової частини), підйомна допомога виплачується один раз незалежно від подальшої зміни пункту тимчасової дислокації військової частини.

Якщо місце проживання військовослужбовців, зазначених в абзаці другому цього пункту, не змінилося, підйомна допомога не виплачується. У цьому випадку підйомна допомога виплачується після фактичного переїзду військовослужбовця на постійне місце проживання до пункту тимчасової дислокації військової частини.

Розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги (пункт 2 Інструкції № 370).

Положеннями пункту 1 Порядку № 45, який діє з 30.03.2018 також встановлено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, закладів вищої освіти, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується:

підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби;

Право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає: на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду, на дату прибуття до місця дислокації, оголошену наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Розмір підйомної допомоги обчислюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації їх місця проживання у населеному пункті за новим місцем військової служби військовослужбовця (розташованому поблизу місця служби військовослужбовця) (п.2 Порядку № 45).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 45 виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.

У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що визначальними умовами для отримання військовослужбовцем підйомної допомоги у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) є наявність таких підстав: зміна постійної дислокації військової частини; прибуття в пункт нової постійної дислокації військової частини; зміна місця проживання військовослужбовця у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини; наказ командира частини про прибуття до місця дислокації (за його наявності).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Збройні Сили України» органи військового управління, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації Збройних Сил України дислокуються на території держави або тимчасово за її межами відповідно до завдань оборони, стратегічного плану застосування і завдань Збройних Сил України з урахуванням військово-адміністративного поділу території України та соціально-економічних умов районів дислокації.

План дислокації Збройних Сил України розробляється Генеральним штабом Збройних Сил України, узгоджується Міністерством оборони України з Кабінетом Міністрів України і затверджується Президентом України.

Передислокація військових частин, а також військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України до рівня з`єднання здійснюється за рішенням Міністерства оборони України за погодженням з Кабінетом Міністрів України, а з`єднань - за рішенням Президента України.

Відповідно до абз.12 п. 1.2 ст. 1 наказу Міністерства оборони України № 448 від 03.07.2013 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» передислокація військової частини це зміна місця дислокації військової частини, тобто переміщення її з військового містечка, яке вона займає в одному населеному пункті, до іншого військового містечка іншого населеного пункту.

При цьому, як встановлено судом та не заперечується сторонами, ВЧ НОМЕР_3 не має постійного місця розташування (дислокації), а тому не може його змінювати.

Однак, позивач у позовній заяві наполягає на тому, що за весь час проходження ним служби у ВЧ НОМЕР_3 остання передислоковувалась 10 разів, а саме: з 27.07.2015 передислокація (з Луганської області до Миколаївської області); з 19.10.2015 передислокація (з Миколаївської області до Донецької області); з 16.03.2016 передислокація (з Донецької області до Рівненської області); з 21.04.2016 передислокація (з Рівненської області до Донецької області); з 31.03.2017 передислокація (з Донецької області Мар`їнський район до Донецької області Бахмутський район); з 10.01.2018 передислокація (з Донецької області до Дніпропетровської області); з 24.03.2018 передислокація (з Дніпропетровської області до Луганської області); з 17.10.2018 передислокація (з Луганської області до Дніпропетровської області); з 02.04.2019 передислокація (з Дніпропетровської області до Чернігівської області); з 17.05.2019 передислокація (з Чернігівської області до Донецької області).

Проте, будь-яких рішень Міністерства оборони України про зміну дислокації ВЧ НОМЕР_3 , як то передбачено положеннями ст. 6 Закону України «Про Збройні Сили України», суду надано не було.

Наведені позивачем періоди, які на його думку є передислокацією військової частини, є лише переміщенням особового складу сил та засобів військової частини до та з зони проведення АТО, що підтверджують безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності. Участь позивача у таких операціях підтверджується безпосередньо довідкою (а.с. 9).

Крім того, судом було витребувано у ВЧ НОМЕР_3 зокрема накази командира про прибуття військової частини до місця дислокації.

З наданих на вимогу суду доказів (витягів з наказів) судом встановлено, що позивач у спірних періодах вибував у відрядження, вибував (прибував) у розпорядження ОТУ.

Тобто, жодних доказів того, що військова частина прибувала до нового місця дислокації суду не надано.

Суд також зауважує, що в даному випадку, не можуть бути застосовані положення Інструкції № 370 щодо одноразової виплати підйомної допомоги військовослужбовцям, які прибули на службу до військових частин яким не визначено пункту постійної дислокації, бо абз.2 п. 1 Інструкції № 370 стосується саме виплати підйомної допомоги при переїзді до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади.

В даному позові, позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на зміну місця дислокації військової частини, а не переїздом до нового місця служби у зв`язку з призначенням на посаду.

Також, позивачем не надано суду доказів зміни місця проживання військовослужбовця у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини. З усних пояснень позивача, судом встановлено, що весь спірний період він проживав на території військової частини (наметове містечко).

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 19.01.2021.

Суддя Л.Я. Максименко