Справа № 645/3915/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 р. Справа № 645/3915/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2020, суддя Бондарєва І.В., по справі № 645/3915/20

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Салій Аліни Олександрівни третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову поліцейського управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Салій А.О. серії НК № 01296 від 29.06.2020 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 29.06.2020 інспектором УПП у м. Києві ДПП капралом поліції Салій А.О. винесено постанову серії НК № 701296, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

За даними оскаржуваної постанови, 29.06.2020 року о 21 год. 10 хв. позивач керував автомобілем «Volkswagen SPORT», державний номерний знак «БДСМ ПАТІ», по проспекту Правди, 80 в м. Києві, не маючи при собі (не пред`явив на перевірку) посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.п. 2.1. «а», «б» ПДР України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, передбачених діючим законодавством України.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів вказує, що у спірних правовідносинах тягар доказування правомірності свого рішення, у даному випадку оскаржуваної постанови серії НК № 01296 від 29.06.2020, покладений саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень.

При цьому відповідач може посилатися лише на докази, які були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Однак, відповідачем всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Докази здійснення відео-фото фіксації правопорушення відповідачем також не надані.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення ґрунтуються на обставині визнання ОСОБА_1 факту відмови виконати вимогу працівника поліції про пред`явлення посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, статтею 76 КАС України визначений принцип достатності доказів, а саме достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, колегія суддів вважає, що жоден доказ не може мати перевагу перед іншими, зокрема пояснення особи, у тому числі стосовно визнання факту вчинення правопорушення, не можуть бути покладені в основу рішення за відсутності інших належних доказів на підтвердження обставин справи та вини особи у вчиненні правопорушення.

Таким чином, визнання позивачем факту скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП не є підставою необґрунтованості позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо доведеності наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закриттю.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У свою чергу ч. 6 ст. 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до квитанції № 1_12 ВІД 07.07.2020 позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 420,4 грн., відповідно до квитанції № 11_12 від 11.12.2020 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 630,60 грн.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про необхідність стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2020 по справі № 645/3915/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Салій Аліни Олександрівни серії НК № 01296 від 29.06.2020 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі 1051 (тисяча п`ятдесят одна) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов