Справа № 340/2600/20
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/2600/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України () щодо не вчинення дій по зняттю арешту з усього невизначеного майна - нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного відділом державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції 27.05.2009 року на підставі виконавчого листа апеляційного суду Кіровоградської області № 1-38 від 15.03.2008 р., номер запису обтяження 8752383 від 27.05.2009 року.

- зобов`язати Бобринецький районний відділ державної виконавчої служби Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України () вчинити дії щодо зняття арешту з усього невизначеного майна - нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного відділом державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції 27.05.2009 року на підставі виконавчого листа апеляційного суду Кіровоградської області № 1-38 від 15.03.2008 р., номер запису обтяження 8752383 від 27.05.2009 року, та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо арешту нерухомого, невизначеного всього майна, належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер обтяження 8752383 від 27.05.2009 року.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного від 14.07.2020 позовна заява залишена без руху (а.с.34-35).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного від 03.08.2020 позовна заява повернута у відповідності до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України (а.с.60).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, скасовано ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 про повернення позовної заяви, та направлено матеріали за позовом ОСОБА_2 для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження в адміністративній справі до Кіровоградського окружного адміністративного суду (а.с.78).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.12.2020, залучено третю особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.115-116).

28.12.2020 розгляд справи відкладено до 29.12.2020 у зв`язку з клопотанням представника позивача (а.с.122, 126).

29.12.2020 розгляд справи відкладено до 12.01.2021 у зв`язку з відсутністю доказів повідомлення третьої особи (а.с.149).

06.01.2021 до суду надійшло клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні 12.01.2021 в режимі відеоконференції в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області. Ухвалою суду від 11.01.2021 в задоволенні даного клопотання відмовлено (а.с.160).

Ухвалою суду від 12.01.2021 допущено заміну первинного позивача ОСОБА_2 належним позивачем ОСОБА_1 , розгляд справи відкладено до 18.01.2021 (а.с.169).

15.01.2021 до суду надійшло клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні 18.01.2021 в режимі відеоконференції в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області. Ухвалою від 15.01.2021 в задоволенні даного клопотання відмовлено (а.с.175).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є власником 1/6 частини господарсько-побутових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності па спадщину за законом, виданого 27.04.2007 державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори, реєстровий номер 371. Зазначав, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27.09.2009 за номером 8752383 зареєстровано обтяження на все майно, власником якого він є, підстава обтяження - виконавчий лист №1-38 від 15.05.2008 року, виданий апеляційним судом Кіровоградської області, заявник - відділ Державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції. Обтяження зареєстроване 27.09.2009 Кіровоградською філією державного підприємства "Інформаційний центр Міністерства юстиції України". Посилався на те, що з листа Бобринецького районного відділу ДВС від 30.06.2020 №1510 у відповідь на заяву його сестри ОСОБА_2 від 25.06.2020 року про зняття арешту з майна ОСОБА_1 , стало відомо, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1-38, виданого 15.05.2008 апеляційним судом Кіровоградської області про конфіскацію всього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , на виконанні у відділі перебувало з 03.03.2009 до 30.12.2009, після чого було завершене (повернуто згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" без виконання до суду), і на початку 2012 року матеріали виконавчого провадження знищені.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.130-134), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначивши, що на виконанні у Бобринецькому районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1-38 виданого 15.05.2008 року Апеляційним судом Кіровоградської області про конфіскацію всього майна яке належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначав, що так як майна на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено, державним виконавцем Бобринецького РВДВС 30.12.2009 року керуючись ч. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення виконавчої дії) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання. Посилався на те, що так як виконавчий документ повернуто без виконання державний виконавець не може припинити дію арешту. Крім того, зазначав, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Сторони в судове засідання, призначене на 18.01.2021, не з`явились, представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.179).

З урахуванням приписів ч.9 ст.205, ч.3 ст.268, ч.4 ст.287 КАС України, суд визнав за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Щодо стоків звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 287 КАС України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так, представник відповідача у відзиві на позов посилається на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений ч.2 ст.287 КАС України, оскільки 30.06.2020 отримано лист відповідача, а до суду звернувся 23.07.2020.

Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає, що згідно інформації Діловодство спеціалізованого суду позивач звернувся до суду з даним позовом 10.07.2020, тобто у строки визначені ч.2 ст.287 КАС України.

Крім того, 02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України було доповнено (до змін згідно із Законом від 18.06.2020 р. №731-IX, який набрав чинності 17.07.2020) пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Варто зауважити, що в КАС України відсутнє визначення поняття «бездіяльність», однак згідно з усталеною судовою практикою сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Таке формулювання бездіяльності надане в постанові Верховного Суду України від 24.11.2015 року у справі П/800/259/15, а також застосовується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 11.12.2019 року у справі № 826/9343/16.

Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим. Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Водночас, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності па спадщину за законом, виданого 27.04.2007 державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори, реєстровий номер 373 (а.с.15).

Судом встановлено, проти чого не заперечували сторони, що на виконанні у Бобринецькому районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1-38, виданого 15.05.2008 року апеляційним судом Кіровоградської області про конфіскацію всього майна яке належить на праві власності ОСОБА_1 .

03.03.2009 року державним виконавцем Бобринецького РВ ДВС відповідно до вимог ст.ст.19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" (редакція Закону від 21.04.1999 № 606-ХІУ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

27.05.2009 року державним виконавцем Бобринецького РВ ДВС направлено електронну заяву до Кіровоградської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України щодо внесення обтяження про арешт всього нерухомого майна, відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , на підставі виконавчого листа № 1-38 виданого 15.05.2008 року апеляційним судом Кіровоградської області про конфіскацію всього майна яке належить на праві власності ОСОБА_1 , цього ж дня реєстратором Кіровоградської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України внесено обтяження №8752383 про арешт всього нерухомого майна, власником якого є позивач, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.113).

25.06.2020 ОСОБА_2 , яка є власником частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності па спадщину за законом, виданого 27.04.2007 державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори, реєстровий номер 371 (а.с.16), звернулась до відповідача із заявою про зняття арешту на невизначене, все майно ОСОБА_1 , оскільки арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , яке не виділене в натурі, обмежує її права як співвласника майна на розпорядження своєю часткою, а виконавче провадження завершено без реалізації вироку суду та не може бути виконане в майбутньому (а.с.140).

На що відповідач, листом від 30.06.2020 №1510 надано ОСОБА_2 відповідь, в якій повідомлено останню, що перевіркою книг обліку виконавчих проваджень переданих державним виконавцям встановлено, що з 03.03.2009 року виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1-38 виданого 15.05.2008 Апеляційним судом Кіровоградської області про конфіскацію всього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , та 30.12.2009 виконавче провадження завершено (повернуто згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження") без виконання до суду у зв`язку з відсутністю у боржника майна яке можливо конфіскувати (а.с.141).

В даному листі відповідачем роз`яснено, що так як виконавчий документ повернуто без виконання, державний виконавець не може припинити дію арешту. Повідомлено, що більш детальну інформацію Бобринецький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надати не має можливості, так як матеріали виконавчого провадження після завершення передаються на зберігання до архіву відділу, а так як виконавче провадження завершено у 2009 році матеріали даного виконавчого провадження на початку 2012 року знищені.

Наведені обставини підтверджуються витягом з книги обліку виконавчих документів, переданих державному виконавцю ОСОБА_4 (а.с.135-137).

Вирішуючи спір та з`ясовуючи обставини виникнення обтяження, накладеного на нерухоме майно у 2009 році, суд виходить з того, що на той час діяло Положення про єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 10.06.1999 року за №364/3657.

Відповідно до п.2.1.2 цього Положення підставою для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є, зокрема заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається органами державної виконавчої служби - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

При цьому, згідно з п.2.5 цього Положення відомості про накладені (зняті) заборони та арешти на об`єкти нерухомого майна вносяться Реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон № 606-XIV в редакції на час вчинення дій державним виконавцем).

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 Закону №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб (ч.6 ст.55 Закону №606-XIV).

Відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 (далі за текстом - Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Згідно з пункту 9.10 цього Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Наведене свідчить, що знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону №606-ХІV державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 38 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Судом встановлено, що на виконанні у Бобринецького районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України також відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно ОСОБА_1 , в тому числі і шляхом його арешту, для забезпечення реального виконання рішення, яке належить виконувати. Виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 відсутнє, що підтверджується листом відповідача від 30.06.2020 №1510. Відтак, наведені обставини виключають можливість існування арешту на майно, накладеного державним виконавцем.

До того ж, виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на майно позивача завершено, при цьому з огляду на зміст витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт на майно позивача, всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження" знято не було.

Відповідачем зазначені обставини не заперечено, однак зазначено, що матеріали виконавчого провадження знищено.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року передбачено порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, рішення про зняття арешту на майно, накладеного державним виконавцем, приймається державним виконавцем або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, шляхом винесення відповідної постанови.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-6568св17, оскільки судом надавалася оцінка обставинам щодо інших правовідносин. Крім того, з огляду на положення ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1 , попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього, суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо невчинення дій по зняттю арешту з усього невизначеного майна - нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеного відділом державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції 27.05.2009 року на підставі виконавчого листа апеляційного суду Кіровоградської області № 1-38 від 15.03.2008 р., номер запису обтяження 8752383 від 27.05.2009 року, а також вважає належним способом захисту прав позивача зобов`язання Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчинити зазначені дії.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 287, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо невчинення дій по зняттю арешту з усього невизначеного майна - нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеного відділом державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції 27.05.2009 року на підставі виконавчого листа апеляційного суду Кіровоградської області № 1-38 від 15.03.2008 р., номер запису обтяження 8752383 від 27.05.2009 року.

Зобов`язати Бобринецький районний відділ державної виконавчої служби Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) вчинити дії щодо зняття арешту з усього невизначеного майна - нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеного відділом державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції 27.05.2009 року на підставі виконавчого листа апеляційного суду Кіровоградської області № 1-38 від 15.03.2008 р., номер запису обтяження 8752383 від 27.05.2009 року, та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо арешту нерухомого, невизначеного всього майна, належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер обтяження 8752383 від 27.05.2009 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.287, 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина