Справа № 201/4092/20(2-а/201/123/2020)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2021 року м. Дніпросправа № 201/4092/20 провадження №2-а/201/123/2020

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року (суддя Наумова О.С.) у справі №201/4092/20 (провадження №2-а/201/123/2020) за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , інспектор з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Говоруха Ірина Володимирівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №260644739 від 21.04.2020р., якою за порушення ч.3 ст.122 КУпАП застосовано штраф у розмірі 510,0грн.

Підставами позову, зокрема, визначено те, що позивачка не керувала транспортним засобом, про що відповідача було повідомлено у встановленому ст.279-3 КУпАП порядку, у зв`язку з чим відповідачем неправомірно притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності, як власника транспортного засобу. Також позивачка вказувала на те, що відповідачем не було надано доказів порушення водієм транспортного засобу правил зупинки.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськоа від 13 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачкою адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відносно висновків суду першої інстанції про те, що інспектором з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради не було

доведено факт вчинення правопорушення належними та допустимими доказами, заявник апеляційної скарги вказує на те, що суду було надано належним чином оформлені докази (матеріали фотофіксації), які у повній мірі підтверджували факт скоєння адміністративного правопорушення.

У відзивах на апеляційну скаргу позивачка та третя особа - ОСОБА_2 просять рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість. У відзивах вказані учасники справи вказують як на відсутність повноважень у відповідача складати постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП так і на відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності саме позивачки.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 21.04.2020р. інспектором з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Говорухою І.В. винесено постанову серії РАП №260644739, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУ, у вигляді штрафу у розмірі 510,0грн., за порушення вимог підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 ПДР.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності став встановлений факт здійснення транспортним засобом CHEVROLET AVEO р.н НОМЕР_1 , власником якого є позивачка, зупинки з порушенням підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 ПДР.

Вказана постанова оскаржена позивачкою у судовому порядку.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо повноважень інспектора з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради приймати рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Як зазначено вище, у відзивах на апеляційну скаргу заперечують наявність у інспектора з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради повноважень притягувати осіб до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Така позиція обґрунтована посиланням на Положення про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 25.07.2018р. №55/34, та Правила паркування транспортних засобів на території міста Дніпра, затверджених Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 21.12.2016р. №38/17, які не містять повноважень Інспекції щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.122 КУпАП.

Надаючи оцінку таким аргументам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що ч.3 ст.219 КУпАП передбачено, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і шостою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Отже зазначеними положеннями прямо передбачено повноваження інспекторів з паркування розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.122 КУпАП.

Такі повноваження узгоджуються і з Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 25.07.2018р. №55/34. Відповідно до якого основними завданнями Інспекції, Зокрема, є притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб відповідно до чинного законодавства.

У свою чергу, посилання на Правила паркування транспортних засобів на території міста Дніпра, затверджених Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 21.12.2016р. №38/17, є безпідставними, оскільки у спірному випадку позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, яка стосується порушень правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, а не за порушення правил паркування на території міста Дніпра.

Щодо суті порушення, за яке позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно із підпунктом и) пункту 15.9 розділу 15 ПДР зупинка транспортного засобу забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, тощо.

Згідно із ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, порушення правил зупинки створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП.

У свою чергу, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У примітці до ст..14-2 КУпАП зазначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Отже, належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом порушень правил зупинки транспортним засобом.

У спірному випадку відповідачем надано оформлені у відповідності із вимогами ст..14-2 КУпАП фотоматеріали, які однозначно та безперечно свідчать про недотримання водієм транспортного засобу CHEVROLET AVEO р.н НОМЕР_1 вимог підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 ПДР, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем належними та допустимими доказами факту порушення водієм транспортного засобу вимог підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 ПДР.

Не погоджується суд апеляційної інстанції і з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для притягнення саме позивачки до адміністративної відповідальності.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ст..14-2 КУпАП).

В той же час, суд першої інстанції не врахував того, що статтею 14-2 КУпАП також передбачено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

У свою чергу, ст..279-3 КУпАП передбачено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Статтею 279-3 КУпАП також передбачено, що у випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:

абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;

абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, вказаною нормою визначено вичерпний перелік підстав та порядок звільнення відповідальної особи від адміністративної відповідальності.

При цьому, у разі звільнення особи від відповідальності на підставі абзацу третього цієї статті, особа, яка керувала транспортним засобом, повинна подати не лише особисту заяву про визнання факту скоєння адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а і документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

У спірному випадку встановлено, що третя особа у цій справі ОСОБА_2 зверталася до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради із заявою від 30.04.2020р. про те, що саме вона керувала транспортним засобом на момент вчинення адміністративного правопорушення, в якій визнавала факт адміністративного правопорушення та надавала згоду на притягнення її до адміністративної відповідальності.

В той же час, ОСОБА_2 не було надано документу (квитанції) про сплату відповідного штрафу.

На вказану заяву ОСОБА_2 19.05.2020р. надано відповідь, якою запропоновано з`явитися до Інспекції та надати документи, що підтверджують її особу, а також квитанцію про сплату відповідного штрафу, як то передбачено ст..279-3 КУпАП.

Проте ОСОБА_2 до Інспекції не було надано доказів сплати визначеного спірною постановою штрафу.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у відповідача не існувало правових підстав для звільнення позивачки від адміністративної відповідальності, оскільки особою, яка визнавала факт скоєння адміністративного правопорушення, не було дотримано вимог ст. 279-3 КУпАП.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи позивачки про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст..283 КУпАП.

Так, в оскаржуваній постанові, зокрема, вона містить: опис обставин, установлених під час розгляду справи; порядок її оскарження; відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення.

Відсутність в оскаржуваній постанові строку її оскарження, за умови зазначення порядку оскарження, на переконання суду, не може бути підставою для скасування такої постанови.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що оскаржувана постанова відповідача винесена з дотриманням встановленої процедури, а зазначений в ній факт порушення ПДР підтверджений належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим заявлені вимоги позивачки про її скасування є необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року у справі №201/4092/20 (провадження №2-а/201/123/2020) скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19.01.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк