Справа № 240/22218/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16 січня 2021 року м. Житомир справа № 240/22218/20

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою звернення до суду стала протиправна бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу різниці одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності уналежному розмірі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху, у якій запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до суду.

Від позивача надійшла заява за змістом якої позивач вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки ним оскаржується відмова у доплаті одноразової грошової допомоги. Відповідь на його заяву так і не бул надана, з огляду на що, перебіг строку звернення до суду почався саме з дня звернення до відповідача. Також, вказує, що протокол до нього не доводився, з жодними документами у яких було б видно розрахунок згідно якого позивач повинен був отримати дані кошти відсутній, відповідь з Департаменту фінансів позивач не отримав.

Дослідивши доводи заяви, її обґрунтування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Судом встановлено, що позивач оскаржує до суду бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 12ААБ №101620 від 9 жовтня 2018 року та серії 12ААБ №548765 від 27 червня 2019 року - у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено 2 групу інвалідності (2019).

З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що у зв`язку із встановленням позивачу 2 групи інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, протокольним рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 30 серпня 2019 року №115 на підставі довідок МСЕК серії 12ААБ №101620 від 9 жовтня 2018 року та серії 12ААБ №548765 від 27 червня 2019 року позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2018), в сумі 88100,00 грн.

Вказану грошову допомогу у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму в сумі 88100,00 грн позивачу виплачено у грудні 2019 року, що позивачем не заперечується.

Позивач не погоджується із розміром виплаченої йому суми та вважає, що сума одноразової грошової допомоги до виплати мала становити 135800,00 грн, а не 88100,00 грн.

Отже, у грудні 2019 року позивач мав дізнатися про те, що його права порушені через виплату грошової допомоги у меншому розмірі та звернутися до суду.

В той же час, позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом 22.12.2020, що підтверджується датою, зазначеною на відтиску штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні.

Таким чином, позивачем пропущено шестимісячний строк на звернення до суду щодо оскарження бездіяльності відповідача, яка полягає у нездійсненні призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 12ААБ №101620 від 9 жовтня 2018 року та серії 12ААБ №548765 від 27 червня 2019 року - у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено другу групу інвалідності (2019).

Посилання позивача на те, що про порушення свого права він дізнався з моменту звернення до відповідача у жовтні 2020 року, тобто після спливу строку понад десяти місяців з моменту отримання відповідних виплат, не є поважною причиною пропущення строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі №440/3408/19.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Позивачем у заяві не наведено жодного обґрунтування поважності причини пропуску місячного строку звернення до суду з вказаними вимогами.

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо вказані у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, вважаю, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання ним позову про оскарження бездіяльності відповідача у період з грудня 2019 року (початок перебігу шестимісячного строку для позивача) до грудня 2020 року (кінець перебігу шестимісячного строку), оскільки у вказаний період позивач вже був обізнаний про те, що сума отриманої ним одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності менша за ту, яку, на його думку, він мав отримати.

При цьому, доводи, викладені позивачем у заяві не є об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Отже, суд вважає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом у строк, встановлений частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а на обґрунтування заяви про усунення недоліків позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд дійшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос