Справа № 400/741/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 р. № 400/741/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.11.2019 р. № 6, № 6, № 6,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення: від 1 листопада 2019 року № 6, від 1 листопада 2019 року № 6, від 1 листопада 2019 року № 6, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам податкового законодавства. Посилаючись на положення п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України (далі ПК України), позивач вказав , що він по липень 2017 року здійснював господарську діяльність як платник єдиного податку другої групи. З 1 серпня 2017 року ФОП ОСОБА_1 перейшов на загальну систему оподаткування. Відповідно, виходячи з норм ПК України, з вказаної дати й повинен обліковуватись обсяг операцій з постачання товарів/послуг при перевищення якого більш ніж на 1 000 000,00 грн. платник податку зобов`язаний зареєструватись як платник ПДВ. Даний обсяг операцій у господарській діяльності платника було досягнуто у жовтні 2017 року. Тобто донарахування ПДВ повинно здійснюватися з листопада 2017 року. Крім того, щодо податкового повідомлення - рішення № 6, то з урахуванням норм ст.177 ПК України, платником задекларовано за 2017 рік витрати у сумі - 4 149 263,00 грн. та за 2018 рік сумі - 1013 857,67 грн. Розмір таких витрат підтверджується належним чином оформленими первинними документами, виписками за банківськими рахунками та іншими належними бухгалтерськими документами. Відповідно висновки Акту перевірки про наявність розбіжностей у сумі витрат на загальну суму 1 041 843,43 грн., у тому числі за 2017 рік - 854 022,76 грн. та за 2018 рік - 187 820, 67 грн. є безпідставними. Тому як наслідок, донарахування податку на доходи фізичних осіб на суму 153 724,10 грн. та військового збору на суму 12 810,34 грн. є також необґрунтованими. Таким чином, позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки позивача складено Акт такої перевірки від 04.10.2019р. № 68/14-29-33-06/ НОМЕР_1 . На підставі висновків вказаного Акту відповідачем винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які на думку контролюючого органу прийняті відповідно до вимог діючого законодавства. Відповідач вказав на те, що позивачем ні під час перевірки, ні до позовної заяви не надано жодного документу, який би спростовував би висновки зазначені в акті перевірки та у відповіді на заперечення на акт перевірки. В задоволенні позову відповідач просив відмовити в повному обсязі.

Ухвалою від 10.03.2020 року суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив по справі підготовче судове засідання на 10.03.2020р., яке в подальшому було відкладено на 24.03.2020р.

Ухвалою від 24.03.2020р. у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» та з урахуванням Рішення Ради суддів України від 17.03.2020р. № 19, суд відклав підготовче судове засідання на 14.04.2020р.

Ухвалою від 14.04.2020р. суд відклав розгляд справи до офіційного закінчення карантину на території України.

Ухвалою від 28.05.2020р. суд призначив по справі № 400/741/20 підготовче судове засідання на 25.06.2020р.

Ухвалою від 23.07.2020р. суд закрив по справі підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 30.07.2020р.

У судове засідання 30.07.2020р. сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Заяв чи інших клопотань по суті справи до суду від сторін не надходило.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 2004 року, яка займається господарською діяльністю згідно КВЕД 73.11 - рекламні агентства.

Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведена документальна планова виїзна перевірка платника податків ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2018, відповідно до затвердженого плану перевірки, про що складено акт від 04.10.2019 №68/14- 29-33-06-11/ НОМЕР_1 .

ФОП ОСОБА_1 не погодився з висновками акту перевірки та надав на адресу Головного управління ДПС у Миколаївській області заперечення від 21.10.2019р.

В зв`язку з внесеними змінами, висновки акту документальної планової виїзної перевірки від 04.10.2019 №68/14-29-33-06/ НОМЕР_1 у відповіді на заперечення, викладені, серед іншого, в такій редакції:

1. п.177.1., п.177.2, пп177.4.5 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755VI із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 153724,10 грн., а саме: 2017 рік у сумі 153724.10 грн.;

2. п.16 прим.1 Підрозділу 10 розділу XX ПК України, в результаті чого занижено військового збору з доходів від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 12810,34 грн., а саме: 2017 рік - 12810,34 грн.;

3. пп. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183, ст. 187, ст. 188 ПК України, а саме ПП ОСОБА_2 не зареєструвалася платником податку на додану вартість з 11.07.2017 по 03.08.2018, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету за період з 11.07.2017 по 03.08.2018 на загальну суму 861498,00 грн.

Згідно з Порядком направлення контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254 із змінами, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 21.07.2017 №658. зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.08.2017 за №1021/30889 за результатами перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області 01.11.2019 прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- форма «Р» №6, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 192155,13 грн., в т.ч. основний платіж - 153724,10 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 38431,03 грн.;

- форма «Р» № 6, визначено грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 16012,93 грн., в т.ч. основний платіж - 12810,34 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 3202,59 грн.;

- форма «ПС» № 6, визначено грошове зобов`язання за платежем Адміністративні штрафи та інші санкції на загальну суму 510,00 грн., в т.ч. штрафні (фінансові) санкції - 510,00 грн.

Щодо заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 153724,10 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання рс , послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь - яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно): суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених закономщлатежі сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт,

наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати (п.177.4.5 ст.177 ПК України).

До податкової декларації за звітний податковий період включаються тільки прямі витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді доходу та підтверджені документально (первинними документами та сплатою).

Первинні документи (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення); а саме накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, акти наданих послуг, авансові звіти, прибуткові та видаткові касові ордери, тощо.

Документально підтвердженими витратами вважаються оплачені витрати поточного звітного періоду, а також попередніх періодів, якщо вони відносяться до доходу, отриманого протягом звітного періоду.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 та з 01.07.2017 по 31.12.2018, відображених у додатку Ф2 до податкової декларації, з даними про суми витрат, встановлених в ході перевірки, встановлено, що за даними декларації про доходи за 2017 рік валові витрати за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 склали 4149263,00 грн.

За даними перевірки, згідно накладних, актів виконаних робіт, виписок з розрахункового рахунку, платіжних доручень, рахунків тощо, наданих до перевірки, валові витрати безпосередньо пов`язані з одержанням доходу та документально підтверджені за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 становлять 3295240,24 грн. В тому числі: оплата оренди приміщення офісу (згідно договору) - 185000,00 грн., сплата ЄСВ - 2816,00 грн., послуги - 46855,00 грн., оплата за ТМЦ - 3060569,24 грн.

Розбіжність в сумі витрат складає 854022,76 грн., яка виникла за рахунок документально не підтверджених витрат, чим було порушено пп. 177.4.5 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

В свою чергу, ГУ ДПС у Миколаївській області надіслано письмові запити платнику податків (від 10.09.2019 №21/10/14-29-33-05 та від 20.09.2019 №387/10/14-29-33-06-08) щодо надання інформації.

Проте, на суму розбіжності (854022,76 грн.) позивач не надав підтверджуючих документів ні в ході перевірки, ні разом із відповіддю на вказані запити ГУ ДПС, ні разом із запереченням на акт перевірки, ні разом з позовною заявою.

Тому, на думку суду, по даному факту перевіряючими було складено Акт від 01.10.19 №97/14-29-33- 06/ НОМЕР_1 про ненадання платником податків ОСОБА_1 повного пакету документів на документальну планову виїзну перевірку, в якому зазначалось про відсутність первинної документації за перевіряємий період, що є цілком обґрунтованим.

Разом з тим, відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

В позовній заяві, ФОП ОСОБА_1 зазначив, що «розмір витрат підтверджується належним чином оформленими первинними документами, виписками, банківськими рахунками та іншими бухгалтерськими документами. Відповідно висновки Акту перевірки про наявність розбіжностей у сумі витрат на загальну суму 1 041 843,43грн., є безпідставними.»

Проте, виходячи з матеріалів справи, суд вказує на те, що позивач, в обгрунтування своєї позиції, не надав жодних доказів, які б спростували висновки контролюючого органу щодо вищевказаного порушення.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та вимог п.44.6 ст.44 ПК України, висновок ГУ ДПС щодо розбіжності в сумі валових витрат в сумі 854022,76 грн., яка виникла за рахунок документально не підтверджених витрат, на думку суду є правомірним та обґрунтованим в повному обсязі перевіряючими під час проведення перевірки.

Також відповідачем в ході перевірки щодо правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку Ф2 до податкової декларації, встановлено, що за даними декларації про доходи за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 сума чистого оподатковуваного доходу склала 245514,00 грн. За даними перевірки чистий оподатковуваний дохід за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 складає 1099536,76 грн., а розбіжність з даними перевірки становить 854022,76 грн., яка виникла за рахунок документально не підтверджених витрат.

За результатами річного перерахунку по даним, відображеним у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 позивачу було нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 44192,52 грн. (245514,00 грн. х 18% = 44192,52 грн.).

За даними перевірки податок на доходи фізичних осіб позивача за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 складає 197916,62 грн. (1099536,76 грн. х 18% = 197916,62 грн.) та встановлено заниження платником податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 153724,10 грн. (197916,62 грн. - 44192,52 грн.).

Отже, відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, в порушення п. 177.1, п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України відповідачем встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб у сумі 153724,10грн., в тому числі за 2017 рік - 153724,10 грн., що на думку суду є правомірним.

Щодо заниження військового збору за період з 01.07.2017р. по 31.12.2017р., що підлягає сплаті до бюджету на суму 12810,34 грн., суд зазначає слідуюче.

Виходячи з висновків акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 не включив до оподатковуваного доходу за період з 01.07.2017р. по 31.12.2017р. суму 854022,76 грн., чим в результаті порушив вимоги п. 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Суд погоджується з контролюючим органом та вважає, що позивач як платник податків занизив військовий збір за період з 01.07.2017р. по 31.12.2017р., який в свою чергу підлягає сплаті до бюджету на суму 12810,34 грн. (854022,76 грн. * 1,5% = 12810,34 грн.).

Таким чином, перевіркою встановлено, що позивач в порушення пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України протиправно занизив суми військового збору за період з 01.07.2017р. по 31.12.2017р. - 2018р. в загальній сумі 12810,34 грн., а саме: за період з 01.07.2017р. по 31.12.2017р. в сумі 12810,34грн.

Також, виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що позивач в 2017 році, в періоді з 01.01.2017 по 30.06.2017, позивач здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування. Згідно поданої декларації платника єдиного податку від 09.08.2017 № ОСОБА_1 в зазначений період отримав дохід в сумі 1501231,34 грн., що перевищило 1 000 000 грн.

З 01.07.2017 року платник перейшов на загальну систему оподаткування.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями: «У разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000,00 грн. (без урахування ПДВ), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання), з дотриманням вимог, передбачених статтею 183

цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи».

В тексті позовної заяви, ФОП ОСОБА_1 зазначає, що «з 1 серпня 2017року ФОП ОСОБА_1 перейшов на загальну систему оподаткування. Виходячи з норм Податкового закону, з вказаної дати й повинен обліковуватись обсяг операцій з постачання товарів/послуг при перевищені якого більш ніж на 1000 000,00 грн. платник податку зобов`язаний зареєструватись як платник ПДВ. Даний обсяг операцій у господарській діяльності платника було досягнуто у жовтні 2017року. Тобто донарахування ПДВ повинно здійснюватися з листопада 2017року.»

Виходячи з вищезазначеного, позивач не заперечує проти встановленого порушення за результатами перевірки, а навпаки погоджується з висновками перевіряючого в частині донарахування ПДВ з листопада 2017 року (тобто позивач визнає податкове зобов`язання з листопада 2017 по 03.08.2018 в сумі 509 538грн.)

Крім цього, згідно з п. 183.4 ст. 183 Податкового кодексу України, у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Позивач, перевищивши обмеження щодо обсягів виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у липні 2017 року, не надав (не надіслав) реєстраційну заяву платника податку на додану вартість на адресу податкового органу.

Таким чином, в порушення п.181.1 ст.181 та п.183.4 ст.183 Податкового кодексу України позивач не зареєструвався платником податку на додану вартість з 11.07.2017р.

Натомість, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований платником ПДВ з 03.08.2018 (номер запису в реєстрі 200412793).

Згідно п.183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання тов-_ів /послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За даними перевірки за період з 11.07.2017 по 02.08.2018 рр. податкові зобов`язання по податку на додану вартість з доходів, які надійшли на розрахунковий рахунок, складають - 861498 грн.

Таким чином, перевіркою встановлено заниження податкових зобов`язань за період з 11.07.2017 по 02.08.2018 на суму ПДВ - 861498 грн., чим порушено пп.181.1 ст. 181, п.183.4 ст.183, ст.187, ст.188 Податкового кодексу України.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення від 1 листопада 2019 року за № 6, № 6, № 6 є обґрунтованими та правомірними.

Головне управління ДПС у Миколаївській області визначивши в Акті перевірки про порушення з боку ФОП ОСОБА_1 , на думку суду, зробило вірний висновок, заснований на аргументах, що підтверджені належними та обгрунтованими доказами.

Згідно приписів ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку суд вважає, що податковий орган, складаючи акт перевірки та податкові повідомлення-рішення, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду довів та обґрунтував її належним чином.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст.139 КАС України покладається на позивача

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов