Справа № 520/17384/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 р. № 520/17384/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області, оформлену у вигляді листів 2000-0302-8/83006 від 26.10. 2020 р. та 9161-14390/Д-02/8-2000-/20 від 9.11.2020 р., протиправною. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії час роботи в Державному підприємстві «Салон Краси» період з 23.06.1994 року по 12.03.1996 року на підставі трудової книжки з дати призначення пенсії.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.09.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як особа, яка має дитину особу з інвалідністю з дитинства по досягненню 50 років за наявності стажу роботи не менше 15 років. Пенсію відповідачем призначено, але за виключенням періоду з 23.06.1994 по 12.03.1996, в якій позивач працювала в ДП «Салон Краси», про що є записи в трудовій книжці. Підставою для відмови у зарахуванні стажу роботу у вказаному підприємстві стало виправлення у трудовій книжці номеру наказу, яким позивача прийнято на роботу 23.06.1994. Відповідачем повідомлено позивача, що при виконанні запису про прийом на роботу в трудовій книжці наявне, не завірено, слабкий відбиток печатки, що засвідчує запис про звільнення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Вказані підстави стали обставиною для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач з 02.07.2016 по 28.04.2020 проходив військову службу в Збройних Силах України, а саме у військовій частині НОМЕР_1 , де отримував грошове забезпечення відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Позивач є ветераном війни - учасником бойових дій, на підтвердження чого до матеріалів позовної заяви було долучено копію посвідчення серії НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.03.2020 №42-РС позивача звільнено з військової служби в запас за пп «а» п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з 28.04.2020.

Проте, у період з 02.07.2016 по 28.04.2020 позивачем не отримано індексації грошового забезпечення, що підтверджується відповіддю військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2020 №10/1442, в якій, відповідачем, зокрема зазначено, що індексація не є обов`язковою складовою грошового забезпечення, вона не входить до його складу і здійснюється у випадках, передбачених законом та згідно з Порядком затвердженим КМУ.

Не погоджуючись з вказаним позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до положень ст.ст.12, 171, 262 КАС України розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Позивачу було призначено пенсію за віком, проте до страхового стажу не зараховано період роботи в державному підприємстві «Салон Краси» з 27.06.1994 по 12.03.1996.

Листом від 09.11.2020 №9161-14390/Д-02/8-2000/20 позивача повідомлено, що запис про періоди роботи з 27.06.1994 по 12.03.1996 зроблено з порушенням п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №152) (із змінами на 19.10.1990), а саме: номер наказу про прийом на роботу виправлений, адміністрацією підприємства, де було внесено відповідні записи, своєчасно не були виконані виправлення.

Згідна листа КП Куп`янської районної ради Харківської області «Куп`янський районний трудовий архів» від 22.09.2020 №01-21/356 документи підприємства «Государственное предприятие «Салон красоты» на зберігання не надходили, місце знаходження документів невідомо.

Службою з питань трудового архіву апарату Куп`янської міської ради Доценко Н.І. було надано відповідь від 01.10.2020 №03-26/620 про те, що документи «Государственное предприятие «Салон красоты» на зберігання в архів не передавались, місце знаходження документів невідомо.

Архівним відділом Куп?янської державної адміністрації на ім?я позивача було направлено лист від 24.09.2020 №01-63/233, згідно якого документи «Государственное предприятие «Салон красоты» на зберігання до архівного відділу не надходили, місце знаходження документів архівному відділу не відомо.

На запит позивача Виконавчий комітет Куп??янської міської ради листом від 08.10.2020 №13-52/181 повідомило, що документи ДП «Салон краси» на зберігання до архівного відділу виконавчого комітету не передавались, тому надати довідку за період роботи ОСОБА_1 на цьому підприємстві у 1994-1996 роках можливості немає.

Управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 26.10.2020 №2000-0302-8/83006 повідомило позивача, що при призначення пенсії за віком до загального страхового стажу не зарахований період роботи згідно трудової книжки з 27.06.1994 по 12.03.1996, оскільки наявне виправлення в номері наказу про призначення, яке не завірено належним чином, та слабкий відбиток печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його неможливо ідентифікувати. Для зарахування вищезазначеного періоду необхідно надати уточнюючу довідку до відділу обслуговування громадян за місцем реєстрації.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: 1) особи, хворі на гіпофізарний нанізм (ліліпути), диспропорційні карлики - після досягнення чоловіками 45 років, жінками 40 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років у чоловіків і не менше 15 років у жінок; 2) особи з інвалідністю по зору I групи - сліпі та особи з інвалідністю з дитинства I групи - після досягнення чоловіками 50 років, жінками 40 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років у чоловіків і не менше 10 років у жінок; 3) жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років; 4) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок; 5) дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, діти, які стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94). У разі відсутності матері, коли виховання дитини-інваліда здійснювалось його батьком, йому призначається пенсія за віком після досягнення 55 років при стажі роботи 20 років.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

З урахуванням цього, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, при цьому пенсійний орган зобов`язаний призначати, здійснювати нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, ніж положення постанов Пенсійного Фонду України. Зазначений Закон не передбачає надання первинних документів у разі наявності відомостей про роботу в трудовій книжці.

Судом встановлено, що позивач разом із заявою подано до Пенсійного фонду трудову книжку, яка містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у спірний період, а саме: з 23.06.1994 по 12.03.1996 у Державному підприємстві «Салон Краси».

Порядок ведення трудових книжок працівників затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (далі наказ № 58).

Відповідно до підпункту 2.2. пункту 2 наказу № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно із підпунктом 2.4 пункту 2 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до підпунктів 2.6 та 2.9 пункту 2 наказу № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У підпункті 2.10 пункту 2 наказу № 58 зазначено, що у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Отже у наказі № 58 передбачено чіткий алгоритм дій роботодавця, у випадку внесення до трудової книжки неправильних відомостей.

Оглянувши копію трудової книжки, яка є у матеріалах справи, суд встановив, що запис №8 про прийняття на роботу позивача у ДП «Салон краси» містить виправлення у номері наказу про прийняття на роботу, яке зроблене не у відповідності до вимог наказу № 58.

Однак, суд вважає за потрібне зауважити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, позивач не має нести тягар відповідальності через порушення посадовими особами підприємств порядку заповнення трудової книжки.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив правову позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зазначає, що ті записи, які є у трудовій книжці дають можливість встановити те, що позивач у період з 27.06.1994 по 12.03.1996 працювала у ДП «Салон краси».

Отже, суд вважає, що відсутні перешкоди зарахувати вказаний стаж до страхового стажу позивача, шляхом зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача відповідачем не надано, а тому відповідачем безпідставно не взяті до уваги відомості в трудовій книжці для призначення пенсії позивачу.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період її роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до закону, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства чи колгоспу не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області, оформлену у вигляді листів 2000-0302-8/83006 від 26.10. 2020 р. та 9161-14390/Д-02/8-2000-/20 від 09.11.2020 р., протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії час роботи в Державному підприємстві «Салон Краси» у період з 27.06.1994 року по 12.03.1996 року на підставі трудової книжки з дати призначення пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко