Справа № 420/6626/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6626/20
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 24.07.2020р.) про відмову у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та 3-ї особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

21.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Овідіопольського районного відділу ДВС ПМУ Міністерства юстиції та 3-ї особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому просила суд визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця від 06.03.2017р. ВП №52644127 - про стягнення виконавчого збору та від 14.08.2017р. ВП №54483810 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року у відкритті провадження за даним позовом - відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України та роз`яснено позивачці її право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою судді окружного суду від 24.07.2020 року, позивачка 25.08.2020 року подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

25.08.2020 року матеріали даної справи разом із апеляційною скаргою позивача надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено її розгляд в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за даним позовом, суддя окружного суду, посилаючись на вимоги п.1 ч.1 ст.170 та ч.1 ст.287 КАС України, виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки виконавчий документ, щодо якого відкрито спірне виконавче провадження, був виданий Малиновським районним судом м.Одеси по цивільній справі №2-1415/10.

Проте, колегія суддів, уважно дослідивши матеріали справи, не може погодитись з такими висновками судді окружного суду і вважає їх необґрунтованими та не заснованими на процесуальному законі, з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням п.п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України, «адміністративна справа» - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; «публічно-правовий спір» - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єктом же владних повноважень, згідно зі ст.4 КАС України, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У випадку, якщо суб`єкт (у т.ч. орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватися адміністративним судом.

Отже, враховуючи вищезазначені норми процесуального закону, можна зробити висновок, що необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом саме публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надання адміністративних послуг, при цьому ці управлінські функції чи адміністративні послуги суб`єкт здійснює саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Як визначено п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних (юридичних) осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця безпосередньо визначені ст.287 КАС України.

Як вбачається зі змісту положень ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Законом же, що визначає сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, які підлягають примусовому виконанню, є Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VIII (зі змін. та доп.).

Дійсно, відповідно до приписів ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, як видно з ч.2 ст.74 цього ж Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у т.ч. постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, системний аналіз положень наведених вище норм Закону та КАС України дає можливість зробити висновок про те, що розгляд судом позовних вимог про оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та інших дій, пов`язаних із цим, повинен здійснюватися адміністративним судом виключно в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція з цього спірного питання була викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19.09.2018р. у справі №804/8289/16, від 05.02.2018р. у справі №816/823/17, від 22.02.2018р. у справі №816/823/17, від 19.04.2018р. у справі №825/739/17, від 30.05.2018р. у справі №808/3791/16, від 18.10.2018р. у справі №442/2670/17, від 15.11.2018р. у справі №820/5807/16, від 13.02.2019р.у справі №295/1399/16а.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що даний спір є публічно-правовим та, відповідно до приписів ст.19 КАС України, повинен вирішуватися виключно в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, т.б. за нормами КАС України.

До того ж, при прийнятті остаточного рішення по даній апеляційній скарзі, судова колегія вважає за необхідне зазначити й про те, що відповідно до ч.1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (ратифікована 11.09.1997р.), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Окрім того, у відповідності до приписів ч.1 ст.5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, на підставі вищезазначеного, судова колегія дійшла висновку про порушення суддею окружного суду при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, а тому, відповідно до ст.320 КАС України, дане судове рішення (ухвала) підлягає скасуванню, а матеріали справи - направленню до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження, тобто для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.171, 311, 320, 321, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року - скасувати та направити дану справу №420/6626/20 до суду 1-ї інстанції - для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18.01.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко