Справа № 128/990/20
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/990/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14.01.2021 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Кобенда Ю.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Герасимчука С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти сержанта поліції УПП у Вінницькій області Ляшка Віктора Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі,-

УСТАНОВИВ:

16.04.2020 позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області, як адміністративного суду, з вищевказаним позовом , який обґрунтував тим, що 01.04.2020 відповідачем винесено відносно нього постанову серії ЕАК №2326488 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень, відповідно до якої 01.04.2020 о 12.48 годині, у м. Вінниці по вулиці Соборна, він керував транспортним засобом «GENTRA», д.н.з. НОМЕР_1 ., не виконав вимоги дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п.8.4. ПДР - «порушення вимог дорожніх знаків» за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважає дану постанову протиправною, та такою, що підлягає скасуванню судом.

Вказує, що дійсно 01.04.2020 о 12.48 годині він рухався по вул. Соборна в м. Вінниці транспортним засобом ««GENTRA», д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Під час зупинки працівник поліції Ляшко В.С. повідомив, що він порушив вимоги знаку 3.2 «рух заборонено», на що він зазначив, що працює адвокатом по АДРЕСА_1, та не має можливості по-іншому об`їхати дану вулицю щоб потрапити до місця роботи, не виїжджаючи на неї. На підтвердження своїх пояснень , він пред`явив інспектору копію договору суборенди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 01.11.2019 . Однак працівник поліції повідомив, що відносно нього буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, працівник поліції не врахував вимоги на які дія дорожнього знаку не поширюється, а саме те, він працює на АДРЕСА_1, яка розташована в зоні дії знаку 3.2, а тому має право вільно рухатись своїм транспортним засобом в зоні дії даного знаку, оскільки немає іншого об`їзного шляху по якому він може під`їхати до свого місця роботи. Всі пояснення щодо відсутності в його діях складу правопорушення були проігноровані відповідачем та не прийняті до уваги. Також під час зупинки відповідач не повідомляв про намір здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення. Інспектор йому не надав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Запис в постанові, що він «відмовився від підпису постанови» не відповідає дійсності, оскільки постанова йому не вручалась.

Вказує, що відповідачем винесено постанову, однак будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає страву, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішеній клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, пояснення та докази надані ним відповідачу проігноровані.

Просить суд постанову інспектора 1 батальйону 3 роти сержанта поліції УПП у Вінницькій області Ляшка В.С. серії ЕАК № 2326488 від 01.04.2020 визнати протиправною та скасувати.

28.05.2020 через канцелярію суду, від представника відповідача Липовської Н.Ю. надійшов відзив на позовну заяву (а.с.27-32), який умотивовано тим, що під час патрулювання 01.04.2020 о 12.48 годині по АДРЕСА_3, інспектором роти №3 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Ляшко В.С. було зупинено автомобіль «GENTRA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки під час руху по вул. Соборній у м. Вінниці, він не виконав вимогу дорожнього знаку п.3.2 ПДР України та порушив вимоги п.8.4 «в» ПДР України.

Вказує, що встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст.ст. 33, 284 КУпАП , інспектором було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 2326488 за ч.1 ст. 122 КУпАП, про що винесено оскаржувану постанову.

З посиланням на вимоги дорожнього знаку 3.2 ПДР України представник вказує, що дія даного знаку не поширюється на транспортні засоби виключно у разі одночасного дотримання наступних умов: транспортні засоби належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, або обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні; транспортні засоби таких громадян в`їжджають до позначеної зони та виїжджають з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Зазначає, що зі слів водія ОСОБА_1 під час розмови з інспектором, він повідомив, що працює за адресою: АДРЕСА_1 , дана будівля розташована у дворі між вулицею Пирогова та вулицею Хлібна, куди є змога проїхати іншим маршрутом.

Вказує, що доводи позивача про неможливість під`їзду до місця роботи за адресою по АДРЕСА_1, іншим шляхом не є обґрунтованими.

Зазначає, що позивач не виконав вимоги абз.5 п.3.43 ПДР України щодо порядку в`їзду до зони дії дорожнього знаку 3.2, тому лише факт роботи в зоні дії вказаного знаку не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання вимог знаку 3.2.

Вказує, що відповідач є працівником Управління патрульної поліції у Вінницькій області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ та мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Зазначає, що інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

21.04.2020 ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області позивачу ОСОБА_1 поновлено строк на подачу позову до суду, справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження ( а.с.20-21).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав з підстав зазначених в ньому, надав пояснення аналогічні зазначеним у ньому, просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати з надання йому правничої допомоги адвокатом Герасимчуком С.П. в сумі 3 000 гривень.

Представник позивача - адвокат Герасимчук С.П. також просив задовольнити даний позов з підстав, які зазначені в ньому.

Відповідач до судового засідання не з`явився по невідомим для суду причинам.

Суд, з урахуванням міркування позивача та його представника, які не заперечували, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача, оскільки відповідачу було відомо про наявність наданої справи на розгляді в суді, і від його представника надійшов відзив на позов.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що 01.04.2020 він у якості пасажира перебував на передньому пасажирському сидінні у автомобілі під керуванням позивача , який о 12.48 годині по АДРЕСА_3, був зупинений відповідачем у даній справі. Суду зазначив, що позивач на вимогу відповідача надав документи, зазначив поліцейському що працює адвокатом за адресою: АДРЕСА_1 , надав договір оренди та зазначив , що іншого шляху під`їзду до робочого місця ніж через вул. Соборна у нього не має. Однак відповідач не роз`яснивши прав позивачу, ігноруючи його доводи склав спірну постанову, яку позивачу не вручив на місці. Суду доповнив що відповідач вів себе з позивачем некоректно. Суду доповнив, що інший під`їзд до будинку АДРЕСА_1 раніше існував через двори, однак наразі там встановлені кілочки.

Суд, з урахуванням міркування позивача та його представника, які вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача.

Заслухавши вступне слово позивача, представника позивача, покази свідка, вивчивши відзив відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, а також відеозапис фіксування правопорушення, суд вважає адміністративний позов необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволенні, виходячи з такого.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2326488 від 01.04.2020 , судом установлено, що 01.04.2020 у АДРЕСА_3, відповідачем зупинений транспортний засіб «GENTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водій - позивача ОСОБА_1 , який керуючи даним транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 (рух механічних транспортних засобів) заборонено, чим порушив п.8.4 ПДР України та своїми діями вчинив правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

З даної постанови судом установлено, що позивач ОСОБА_1 відмовився від отримання даної постанови (а.с.17).

Відповідно до копії договору суборенди нежитлового приміщення від 01.11.2019 судом установлено, що ПП ОСОБА_3 (орендодавець) передала в користування ПП ОСОБА_1 (орендарю) на підставі договору оренди приміщення, площею 40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідну орендну плату, договір діє з моменту його підписання до 30.10.2020 (а.с.11).

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за невиконання вимоги дорожнього знаку 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено", за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до п.8.1 Розділу 8 « Регулювання дорожнього руху» ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно до п. 8.4 вищевказаного Розділу, Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно з п.3.2 Розділу 33 ПДР, заборонний дорожній знак 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено" забороняє рух усіх механічних транспортних засобів.

Абз.9 п.3.43 ПДР передбачено, що зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Відповідно до абз.5 п.3.43 ПДР не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення;

Отже, дія знаку 3.2 не поширюється на транспортні засоби виключно у разі одночасного дотримання наступних умов:

- транспортні засоби належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, або обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні;

- транспортні засоби таких громадян в`їжджають до позначеної зони та виїжджають з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як встановлено з оскаржуваної постанови та не заперечується сторонами, автомобіль позивача зупинено 01.04.2020 за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно копії договору суборенди нежитлового приміщення від 01.11.2019 убачається, що ПП ОСОБА_3 (орендодавець) передала в користування ПП ОСОБА_1 (орендарю) на підставі договору оренди приміщення, площею 40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідну орендну плату, договір діє з моменту його підписання до 30.10.2020 (а.с.11), тобто позивач працює в зоні дії знака 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено".

Водночас, судом установлено, що нежитлова будівля АДРЕСА_1 , розташована у дворі між вулицями Пирогова та Хлібна , де є змога проїхати не порушуючи вимоги дорожнього знаку 3.2, що підтверджується доступними в мережі інтернет відомостями з сайту Google maps, у той час як автомобіль позивача зупинено за адресою АДРЕСА_3 .

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про неможливість під`їзду до місця його офісу за адресою АДРЕСА_1, іншим шляхом є необґрунтованими та спростовуються вищевказаним доказом.

Посилання позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні на те, що під час зупинки транспортного засобу він їхав до Вінницького міського суду Вінницької області по справах , що розташований за адресою: вул. Грушевського, 17, м. Вінниця, суд вважає надуманими, оскільки про дану обставину в адміністративному позові позивачем ( представником) не зазначено взагалі, а вказано безпосередньо у судовому засіданні 13.01.2021 позивачем та свідком.

Отже, позивач не виконав вимогу абз.5 п.3.43 ПДР щодо порядку в`їзду до зони дії дорожнього знаку 3.2, тому самий лише факт оренди офісного приміщення для здійснення адвокатської діяльності в зоні дії вказаного знаку, не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за невиконання вимог знаку 3.2 ПДР.

З урахуванням наведеного, суд вважає щодо позивача поширюється дія знаку 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено", тому відповідач обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом установлено, що на підтвердження правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2326488 від 01.04.2020 відповідач надав відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи разом з відзивом на позов (а.с.35).

Згідно з вказаного відеозапису убачається, що інспектор підійшов до автомобіля, яким керував позивач, попросив його пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, позивач пред`явив дані документи. Далі між інспектором та позивачем виникла суперечка, позивач вказав, що він їде на своє місце роботи - АДРЕСА_1, на що інспектор відповів позивачу, що він скерує постанову поштою, оскільки позивач заїхав до зони дії знаку 3.2 та не бажає її отримати одразу.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 про порушення відповідачем порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, неповідомлення про вчинені правопорушення та зазначення неправдивих відомостей про відмову від отримання копії постанови не знайшли свого підтвердження згідно з вказаним вище відеозаписом. Навпаки , з даного відеозапису , судом установлено , що саме позивач не бажав дослухати відповідача, який озвучив постанову, та став рухатися з місяці вчинення правопорушення.

Крім того, даний відеозапис спростовує доводи позивача та показання свідка, що відповідач при складанні постанови вів себе некоректно.

Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку , що ствердження позивача про те, що він Правила дорожнього руху України не порушував, не підтверджене в судовому засіданні жодним об`єктивними доказами. Також не представлено позивачем жодних доказів, які б свідчили про неправомірність дій відповідача та незаконного винесення ним постанови по справі про адміністративне правопорушення. В свою чергу, суд вважає, що відповідач діяв в межах повноважень , у законний спосіб та правомірна виніс постанову .

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2326488 від 01.04.2020 є правомірною, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За статтями 1, 2 Закону « Про судовий збір» ( далі закон № 3674-VІ) судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина друга статті 3 Закону № 3674-VІ містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 цього Закону - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг тощо, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до статті 4 цього ж Закону за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 при розгляді справи №543/775/17 відступила від правового висновку Верховного Суду України в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при подачі даного позову до суду позивач ОСОБА_1 мав би сплатити судовий збір у розмірі 420,40 гривень, про що надати відповідне платіжне доручення суду.

Судом установлено, що позивача ОСОБА_1 не звільнено від сплати судового збору за даним позовом; при подачі позову до суду вказана особа судовий збір не сплатила, тому в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог по справі , суд вважає за необхідне стягнути з позивача ОСОБА_1 судовий збір за подачу даного позову до суду - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 420, 40 гривень ( на день подачи позову 16.04.2020)

Крім цього, в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, не підлягають до стягнення понесені витрати позивача на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 241,-246, 286 КАС України, Суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь держави судовий збір в сумі 420 ( чотириста двадцять) гривень 40 ( сорок) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Вінницький районний суд , протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Б. Саєнко