Справа № 160/4448/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/4448/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі №160/4448/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАТЕРЛІНІЯ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАТЕРЛІНІЯ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнати протиправними дії щодо нарахування в інтегрованій картці Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАТЕРЛІНІЯ" пені по податку на прибуток у розмірі 136532,95 грн. та пені по податку на додану вартість у розмірі 29461,36 грн. та 1445,69 грн., та зобов`язання відкоригувати дані інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАТЕРЛІНІЯ" шляхом виключення пені по податку на прибуток у розмірі 136532,95 грн. та пені по податку на додану вартість у розмірі 29461,36 грн. та 1445,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нараховані суми грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість сплачені позивачем до винесення податкових повідомлень-рішень, а тому у податкового органу відсутні правові підстави для нарахування пені.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що пеня нарахована автоматично, відповідно до програми податкового органу, та з урахуванням ст. 129 ПК України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, я кому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що доводи викладені в апеляційній скарзі відповідачем не спростовують висновків суду, оскільки не містять жодного аргументу.

Сторони повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом у 2018 році було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ ВАТЕРЛІНІЯ з податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт ГУ ДФС у Дніпропетровській області №52915/04-36-14-20/32974279 від 17.09.2018 р.

Перевіркою були встановлені порушення, зокрема з регулювання обігу готівки, з податку на прибуток приватних підприємств, з податку на додану вартість.

За результатами перевірки винесені податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 09.10.2018 р. № на суму 691986,75 грн., № на суму 4540,15 грн., № на суму 12854,50 грн., № на суму 78453,75 грн., які отримані одним поштовим листом 13.10.2018р. та оскаржені до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 по справі № 160/405/19 адміністративний позов задоволено частково:

визнано протиправними та скасовано в повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки у сумі 4540,15 грн.; від 09.10.2018 № про застосування штрафу у сумі 12854,50 грн.;

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в частині суми 609195,00 грн. (за основним платежем - 487356,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 121839,00 грн.);

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в частині суми 55693,75 грн. (за основним платежем - 44555,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11138,75 грн.);

в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третій апеляційний адміністративний суд від 10.09.2019 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Ватерлінія задовольнити частково;

рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 160/405/19 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення№ від 09.10.2018, прийняти нове рішення в цій частині;

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018 в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальній сумі 559981,00 грн., із яких 538227,00 грн. - основний платіж, 21754,00 грн. - штрафні санкції;

в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 160/405/19 залишено без змін.

Позивачем були здійснені оплати сум щодо яких суд відмовив у задоволенні позову, а саме:

05.12.2019 р. та 06.12.2019 р., що підтверджується платіжними дорученнями на суму 22760,00 грн, та 132005,00 грн. відповідно.

29.01.2020р. позивачем було отримано податкове повідомлення-рішення від 22.01.2020 р. № на суму 132005,00 грн. та № на суму 22760,00 грн.

Проте податковий орган нарахував в інтегровані картці суму пені, з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2019 у справі №160/405/19 з податку на прибуток в сумі 132 005 грн. по податковій декларації з податку на прибуток за 2015 рік, термін сплати по декларації (дата початку нарахування пені) - 10.03.2016р., граничний строк сплати по податковому повідомленню-рішенню (дата закінчення нарахування пені) - 07.02.2020р.; податку на додану вартість в сумі 16819 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, термін сплати по декларації (дата початку нарахування пені) - 30.03.2015р., граничний строк сплати по податковому повідомленню-рішенню (дата закінчення нарахування пені) - 07.02.2020р.; податку на додану вартість в сумі 1389 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року, термін сплати по декларації (дата початку нарахування пені) - 01.03.2016р., граничний строк сплати по податковому повідомленню-рішенню (дата закінчення нарахування пені) - 07.02.2020р.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування пені звернувся до суду із зазначеним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що основні зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 22.01.2020 р. № на суму 132005,00 грн. та № на суму 22760,00 грн. сплачені позивачем до винесення вказаних податкових повідомлень-рішень 05.12.2019 та 06.12.2019, а отже у податкового органу були відсутні підстави для нарахування пені на суму заниження податкових зобов`язань та за весь період такого заниження.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову з таких підстав.

Спірним у даній справі є дії відповідача щодо нарахування пені по податковим повідомленням-рішенням за період з 30.03.2015, 01.03.2016, 10.03.2016 по 07.02.2020р.

Як свідчать встановлені обставини справи, у 2018 році відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ ВАТЕРЛІНІЯ за результатами якої складено акт ГУ ДФС у Дніпропетровській області №52915/04-36-14-20/32974279 від 17.09.2018 р.

Перевіркою були встановлені порушення, зокрема з регулювання обігу готівки, з податку на прибуток приватних підприємств, з податку на додану вартість.

За результатами перевірки винесені податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 09.10.2018 р. № на суму 691986,75 грн., № на суму 4540,15 грн., № на суму 12854,50 грн., № на суму 78453,75 грн., які отримані одним поштовим листом 13.10.2018р. та оскаржені до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 по справі № 160/405/19 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано в повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в частині суми 609195,00 грн. (за основним платежем - 487356,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 121839,00 грн.); визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в частині суми 55693,75 грн. (за основним платежем - 44555,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11138,75 грн.); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третій апеляційний адміністративний суд від 10.09.2019 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Ватерлінія задовольнити частково;

рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 160/405/19 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення№ від 09.10.2018, прийняти нове рішення в цій частині;

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018 в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальній сумі 559981,00 грн., із яких 538227,00 грн. - основний платіж, 21754,00 грн. - штрафні санкції;

в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 160/405/19 залишено без змін.

Позивачем були здійснені оплати сум щодо яких суд відмовив у задоволенні позову, а саме: 05.12.2019 р. та 06.12.2019 р., що підтверджується платіжними дорученнями на суму 22760,00 грн, та 132005,00 грн. відповідно.

Вказані обставини сторонами не спростовуються.

Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до пункту 111.2 статті 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

При цьому фінансова відповідальність до платника податків у вигляді пені має бути застосована у розмірі та з дотриманням порядку нарахування пені, чинного на дату сплати зобов`язання (припинення порушення).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №825/999/17.

Позивачем сплачені суми грошового зобов`язання (частина), визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки 05.12.2019 та 06.12.2019.

Відповідно до приписів п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відповідно до п. 129.2. ст. 129 ПК України, у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Відповідно до приписів п. 129.3. ст. 129 ПК України, нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

Таким чином є помилковим посилання суду першої інстанції, що вказано норма не визначає підстави нарахування пені за виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань, оскільки норми ПК України встановлюють її нарахування при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки.

Проте враховуючи норми ст. 129 ПК України щодо початку нарахування пені та закінчення такого нарахування, а саме починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) та закінчення - погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань, відповідачем не наведено жодного аргументу підстав початку нарахування пені з 30.03.2015, 01.03.2016, 10.03.2016 та закінчення нарахування - по 07.02.2020р.

Такими чином відповідачем не доведено період за який нараховано суму пені, відповідно до ст. 129 ПК України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та стягуючи витрати на правничу допомогу у розмірі 3000грн з 5000грн заявлених позивачем, надав оцінку договору, акту та врахував обставини справи, її складність, значення справи для позивача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги не містять аргументів, що б були підставою для скасування рішення суду та прийняття рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі №160/4448/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття (13 січня 2021року) та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак