Справа № 183/4617/20
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2021-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4617/20
№ 2-а/183/15/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

за участю секретаря судового засідання Устименко М.О.

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Жирного Максима Миколайовича про оскарження акту індивідуальної дії, -

в с т а н о в и в:

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Жирного М.М., в якому просив визнати постанову суб`єкта владних повноважень Інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Жирного М.М. від 12 серпня 2020 року № ДП18 № 826876, про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 КУпАП, - протиправною, а також скасувати її. у зв`язку з невідповідністю висновків обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, та закрити провадження по адміністративній справі.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, 12 серпня 2020 року, інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області капралом поліції Жирним М.М. безпосередньо на узбіччі 163 км. автодороги М06 Київ-Чоп була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення № ДП18 826876, якою було накладено на нього штраф в розмірі 255 грн. 00 коп.

Так, інспектором Жирним М.М. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої 12 серпня 2020 року о 10:41 годині на автодорозі М06 Київ-Чоп 163 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті Болярка на 24 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху т/з TruCAM, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Між тим, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідності є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанову такою, що підлягає скасуванню, зокрема, з тих підстав, що відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, в Постанові невірно вказані дані про місце вчинення правопорушення, відповідач, під час складання оскаржуваної постанови, не надав жодного документу про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні. Отже, зважаючи на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суб`єкт владних повноважень порушив права позивача, передбачені Конституцією України та законодавством України, не довів належними доказами вину позивача, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року адміністративний позов було залишено без руху.

02 вересня 2020 року позивачем було усунуто недоліки.

Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року відкрите загальне позовне провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду відзив, у якому вважає вимоги позивача необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Серед іншого, у відзиві відповідач зазначив, що 12 серпня 2020 року, під час несення ним служби на автодорозі М-06 Київ-Чоп, ним, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000567) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу HYUNDAI TUCSON за номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п 12.4 ПДР України, ним було прийнято рішення про складення адміністративних матеріалів щодо Позивача.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Ст. 280 цього Кодексу вказує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 цього Кодексу, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Докази, які надані суду, свідчать про наступне.

Згідно постанови серії ДП18 № 826876 від 12 серпня 2020 року поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капрала поліції Жирного М.М. (а.с.5), ОСОБА_1 , 12 серпня 2020 року о 10:41 годині, на автодорозі М06 Київ-Чоп 163 км, керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті Болярка на 24 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. За вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн. Копію постанови після її винесення позивач отримав.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306/далі -ПДР/ зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частина 1 ст. 122 КУпА передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Також, у своєму позові позивач зазначає про те, що фіксація порушень Правил дорожнього руху України приладом TruCam не відповідає вимогам закону та нормативним актам МВС України.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд приходить до висновку, що положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не можна розглядати як заборону використання засобів вимірювальної техніки, що працює в неавтоматичному режимі.

Судовим розглядом встановлено, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки.

При цьому, суд звертає увагу на те, що виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, не встановлює неможливість його використовувати.

Так, оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року № 1314-VI, який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

При цьому вищевказаним Законом не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Згідно наданого відповідачем свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18033, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15 січня 2020 року та чинного до 15 січня 2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000567, є придатним до застосування (а.с. 24).

Отже, застосування відповідачем приладу TruCam для вимірювання швидкості руху транспортного засобу є правомірним.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення встановленої швидкості), відповідачем, до відзиву, надано фото та відеозапис з засобу TruCам LTI 20/20, що на DVD диску.

Судом було переглянуто відеозапис з DVD диску (а.с. 41) та встановлено, що обставини вчинення правопорушення відповідають обставинам, викладеним у постанові. З відеозапису вбачається, що швидкість автомобіля становила 74 км/год, а вимірювання швидкості здійснювалося у денний час, тобто при достатньому сонячному освітленні, у зв`язку з чим, марку автомобіля та державний номерний знак на цьому відеозаписі видно чітко та дає змогу достовірно встановити цифрові та буквенні знаки, що на ньому зазначені.

З поданого доказу можливо достовірно ідентифікувати автомобіль, а відтак, даний відеозапис може бути належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 цього Кодексу. Така правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 554/5558/16-а, від 12 березня 2018 року у справі № 751/6165/17.

Верховний суд у постановах від 11 вересня 2018 року у справі № 826/11623/16, від 14 серпня 2018 року у справі № 826/15341/15 вказує, що при розгляді спорів щодо порушення вимог ПДР перевага надається змісту документу порівняно з його зовнішньою формою.

Позиція позивача не спростовує наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, а носить лише формальний характер, доводи позивача, зазначені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України довів правомірність своїх дій, діяв на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому у суду відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 255 грн. винесена інспектором у відповідності до норм КУпАП, а тому в задоволенні позовної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77-79, 120, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Жирного Максима Миколайовича про оскарження акту індивідуальної дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.