Справа № 584/1683/20
Суддя: Токарєв С. М.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 584/1683/20
Провадження № 2-а/584/5/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12.01.2021 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Токарєва С.М.

за участю: секретаря Зікрати Я.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Путивль справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти взводу № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Москаленко Володимира Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2020 інспектором роти взводу № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Москаленко В.С. винесено постанову серії ЕАН № 3591042 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до змісту зазначеної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» з дозволеним рухом праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п.33 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є протиправним та необґрунтованим, оскільки відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно та всебічно не з`ясував усі обставини справи, не надав жодного доказу наявності адміністративного правопорушення.

У зв`язку з викладеним, він просив визнати дії відповідача незаконними, скасувати постанову серії ЕАН № 3591042 від 23.12.2020, а провадження по справі закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, на допиті свідка, про виклик якого він клопотав перед судом, не наполягав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав відзив на позов, в якому позов не визнав та зазначив, що 23.12.2020 позивач, керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO TOUER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Суми по вул. Білопільський шлях поблизу буд. № 26А, порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та з крайньої правої смуги, яка вказує на рух праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п.33.5.16 ПДР. Вказане правопорушення було зафіксовано на службовий відео реєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR. Сертифікат дослідження конструкції службового відеореєстратора Xiaomi моделі Yi Car DVR та відеозапис правопорушення додаються до відзиву. Після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, він підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, до яких зауважень не виникло. Він пояснив позивачеві, що той порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та з крайньої правої смуги, яка вказує на рух праворуч, здійснив рух прямо, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. При цьому, він роз`яснив позивачеві зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці вчинення правопорушення. 23.12.2020 розглянувши у присутності позивача матеріали справи, він виніс постанову серії ЕАН № 3591042 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Він оголосив вказану постанову та вручив її копію позивачеві. Відеозапис провадження в справі про адміністративне правопорушення додається до відзиву. Під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним було враховано відеозапис правопорушення та усні пояснення позивача у даній справі. Таким чином, ним було вжито всіх заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та розглянуто дану справу відповідно до вимог КУпАП. З огляду на таке, просив відмовити у задоволенні позову, а також зазначив, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700 грн. не є співмірними зі складністю справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2020 інспектором роти взводу № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Москаленко В.С. винесено постанову серії ЕАН № 3591042, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., за те, що він 23.12.2020 о 16 год. 51 хв. 52 сек., керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ VITO TOUER», номерний НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» з дозволеним рухом праворуч, здійснив рух прямо, що зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR, чим порушив вимоги п.33 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 222 КУпАП визначені повноваження Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIІI, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Частинами 1-3 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Норма ст. 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до п. 33.5 «Інформаційно-вказівні знаки» ПДР дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги. Дія знака, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 «Напрямки руху по смугах» або 5.18 «Напрямок руху по смузі», установлені на ньому, не дають інших вказівок.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що правопорушення було зафіксовано за допомогою відеореєстратора Xiaomi моделі Yi Car DVR, який має сертифікат дослідження конструкції, зареєстрований в реєстрі ООВ № UA.TR.052.059-16, терміном дії з 24.06.2016 (а.с. 30).

Як вбачається зі змісту відеозапису, наданого відповідачем суду на підтвердження вчиненння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, який міститься на DVD-диску у папці «Реєстратор», його зроблено 23.12.2020 та він розпочинається о 16 год. 39 хв. 21 сек. і закінчується о 16 год. 40 хв. 36 сек.

Натомість, у оскаржуваній постанові серії ЕАН № 3591042 від 23.12.2020 зазначено, що адміністративне правопорушення позивачем було вчинено 23.12.2020 о 16 год. 51 хв. 52 сек.

Крім того, як вбачається зі змісту зазначеного відеозапису, який судом було досліджено безпосередньо в судовому засіданні, якість зображення не дозволяє ідентифікувати номер транспортного засобу, який здійснює перетин перехрестя.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис на DVD-диску підпадає під визначення електронного доказу, встановлене ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.

Разом з тим, шляхом огляду змісту DVD-диску, судом встановлено, що на всіх відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копії відеозапису.

Таким чином, наданий суду відеозапис, що містяться на наданому відповідачем DVD-диску не є допустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України.

При цьому, до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснеий запис правопорушення, який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем п. 33 ПДР.

Це дає підстави для висновку про порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою,з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, аналіз викладених правових норм та обставин справи, з урахуванням встановлених порушень при притягненні до адміністративної відповідальності позивача, дає підстави для висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, аналіз викладених правових норм та обставин справи, з врахуванням встановлених порушень при притягненні до адміністративної відповідальності позивача, дають підстави для висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у справі, суд вказує на таке.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. (п. 1 ч. 3ст. 132 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи слідує, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: витяг з договору про надання правової допомоги № 98 від 27.12.2020; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000439 від 29.02.2016; квитанцію про оплату за послуги з правничої допомоги на суму 700 грн., попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 28.12.2020 (а.с. 11-14).

Зокрема, пунктом 1 договору про надання правової допомоги від 27.12.2020 передбачено, що предметом цього договору є надання правової допомоги у вигляді юридичної консультації та складання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Сума в 700 грн. на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг, тому, відшкодування зазначених витрат суд покладає на Департамент патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань.

З наявної в матеріалах справи квитанції від 28.12.2020 № 46 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 420,40 грн. (а.с. 1).

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн, які мають бути стягнуті за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, як суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 6-7, 72-79, 90, 229, 241, 244-246, 262, 268, 286 КАС України, суд

вирішив:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Скасувати постанову інспектора роти взводу № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Москаленко Володимира Сергійовича від 23.12.2020 серії ЕАН № 3591042 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

3. Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв