Справа № 127/26729/20
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/443/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Кізян Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Мокрого А.Р. про скасування постанови серії ЕАМ №3483947 від 26 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Мокрого А.Р. про скасування постанови серії ЕАМ №3483947 від 26 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2020 року позивачу був наданий строк для усунення недоліків позову, які він усунув у визначений судом термін.
Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 14 грудня 2020 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року підготовче провадження було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 04 січня 2021 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що згідно з оскаржуваною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне у виді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що він 26 листопада 2020 року о 21.57 год. в м. Вінниці по вул. Соборній, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_1 , вчинив правопорушення, а саме: не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 та таблички 7.4.4 до дорожніх знаків, що уточнює або обмежує дію знаків, та здійснив рух у зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки відповідач щодо нього діяв упереджено, не з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права. Він являється інвалідом війни другої групи, надав інспектору поліції ОСОБА_2 разом з посвідченням водія та технічним паспортом транспортного засобу посвідчення інваліда війни, однак посвідчення інваліда війни інспектор поліції проігнорував. Його автомобіль оснащений табличками 7.17 «Водій з інвалідністю». Під дорожнім заборонним знаком 3.2 по вул. Соборній в м. Вінниці присутня табличка 7.18, яка вказує, що дія даного знаку не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, тому просить її скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Мокрого А.Р. за довіреністю Ковальчук Д.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що позивач вчинив правопорушення не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 8.4 «в» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Дія знаку 3.2 ПДР України не поширюється на транспортні засоби виключно у разі одночасного дотримання наступних умов: транспортні засоби належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, або обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні; транспортні засоби таких громадян в`їжджають до позначеної зони та виїжджають з неї на найближчому перехресті до місця призначення. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем була винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень. Підстав для умисного спотворення обставин події у відповідача не було, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з постановою серії ЕАМ №3483947, 26 листопада 2020 року о 21:56:24 в м. Вінниці по вул. Соборній, 83 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 «в» ПДР України - порушення вимог заборонних знаків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 255 гривень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Підпунктом «в» пункту 8.4 ПДР визначено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною, оскільки правила дорожнього руху він не порушував, його автомобіль оснащений табличками 7.17 «Водій з інвалідністю». Під дорожніми заборонними знаками 3.2 та 3.34 по вул. Соборній в м. Вінниці присутня табличка 7.18, яка вказує, що дія даного знаку не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». На підтвердження позивач надав фотознімок із якого вбачається, що дійсно автомобіль позивача оснащений табличками 7.17 «Водій з інвалідністю», та фотознімок дорожніх знаків, які встановлені по вул. Соборній в м. Вінниці, із якого вбачається, що дійсно під дорожніми заборонними знаками 3.2 та 3.34 по вул. Соборній в м. Вінниці присутня табличка 7.18 «Крім інвалідів».

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вищезазначеного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена правомірність його рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що постанову серії ЕАМ №3483947 від 26.11.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення слід скасувати та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В зв`язку з тим, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач був звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, оскільки він є особою з інвалідністю 2-ї групи, беручи до уваги, що його позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 122, ст. 247, 293 КУпАП ст.ст. 72, 77, 118-119,122, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Мокрого А.Р. про скасування постанови серії ЕАМ №3483947 від 26 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - задоволити.

Постанову серії ЕАМ №3483947 від 26 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 255 гривень, винесену інспектором поліції 2-ї роти 1-го батальону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Мокрим Андрієм Романовичем,скасувати та закрити відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: