Справа № 540/3558/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3558/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;

- зобов`язати Управління поліції охорони в Херсонській області (далі-відповідач, Управління поліції охорони) здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за повних 15 років вислуги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати Управління поліції охорони в Херсонській області здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку з 03.10.2018 по день ухвалення рішення у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», оскільки він був звільнений зі служби з посади старшого сержанта поліцейського водія взводу реагування батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Херсонській області за власним бажанням згідно Наказу № 378 о/с від 03.10.2018 та має 15 років вислуги та зазначає, що не набуття права на пенсію не може нівелювати його право на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги за умови наявності 10 років вислуги, аргументуючи дану позицію постановами Верховного суду від 17.03.2015 у справі № 21-80а15 та від 19.04.2018 у справі № 806/1183/16. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач у своєму листі від 07.10.2020 фактично відмовив у здійсненні нарахування одноразової допомоги при звільненні, у зв`язку з чим, вважає бездіяльність Управління поліції охорони неправомірною. Також, позивач вважає законною вимогу щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час не виплати йому одноразової грошової допомоги з вини Управління поліції охорони відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України з дотримання положень постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» з 03.10.2008 по день ухвалення рішення у справі, обґрунтовуючи позицію постановою Верховного суду від 19.04.2018 по справі № 806/1183/16, позов просить задовольнити в повному обсязі.

16.11.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху для усунення позивачем недоліків позовної заяви.

30.11.2020 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.12.2020 до суду надійшов відзив від відповідача, в якому Управління поліції охорони в Херсонській області зазначає про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог з підстав відсутності у ОСОБА_2 права на пенсію за ч. 2 ст. 9 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з настанням якого саме виникає право на отримання після звільнення зі служби грошового забезпечення та відповідної одноразової грошової допомоги при звільненні. Відповідач зазначає, що на час звільнення 03.10.2018 ОСОБА_2 мав вислугу лише 15 років, а не 23 роки, як того вимагають положення Закону № 2262-ХІІ щодо обрахування вислуги років для виходу на пенсію, позивачем не додано до матеріалів справи жодного доказу проте, що станом на дату звільнення ним набуто право на одну із пенсій: за вислугу років; пенсії по інвалідності; пенсії в разі втрати годувальника, у зв`язку з чим Управління поліції охорони вважає законними дії щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги при звільненні, посилаючись на позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/2147/20 викладену у рішенні від 08.07.2020, постанову Верховного суду від 10.04.2019 у справі № 823/1919/16, а також зауважує, що відповідач не є суб`єктом, якому надано право виплати одноразової грошової допомоги при звільнені відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ. Відповідач також вважає безпідставною позовну вимогу щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 03.10.2020 по день ухвалення рішення у справі, оскільки відповідно до положень ст. 94 Закону України «Про національну поліцію», пункту 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та постанови Кабінету Міністрів України від11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» одноразова грошова допомога при звільненні не входить до переліку одноразових додаткових видів грошового забезпечення працівника поліції та відповідно до ст. 9 Закону № 2262-ХІІ дана допомога є складовою гарантії конституційного права на державне пенсійне забезпечення, а не складовою грошового забезпечення. Також, відповідач зазначає, що питання щодо виплати одноразової грошової допомоги регулюється положеннями Закону № 2262-ХІІ, а не КЗпП України, посилаючись на положення п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» та на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 23.04.2013 №К/9991/1764/11, постанову Великої палати Верховного суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

31.12.2020 у поданій позивачем відповіді на відзив, ОСОБА_1 зазначив про необґрунтовану позицію Управління поліції охорони щодо відсутності права на отримання одноразової грошової допомоги з підстави не набуття ним права на пенсію, наполягає на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в правоохоронних органах та відповідно до наявної у справі копії трудової книжки НОМЕР_1 , вбачається запис № 7-№8 щодо служби в органах Збройних сил України з 01.11.2001 по 24.04.2004 відповідно до військового квитка НОМЕР_2 ; запис № 9 від 15.05.2004 про прийняття на посаду охоронника ВДСО при УМВС України в Херсонській області на підставі наказу № 87 о/с від 14.05.2004; запис № 10 - на наказу ДДСО при МВС № 305 від 29.10.2004 Херсонського міжрайонного відділу ДСО ВДСО при УМВС України в Херсонській області реорганізовано в ВДСО при УМВС України в Херсонській області; запис № 11 від 26.11.2004 про звільнення за п. 3 ст. 36 КЗпП України у зв`язку зі вступом на службу в органи внутрішні справ згідно наказу № 210 о/с ВДСО при УМВС від 26.11.2004; запис № 12 від 26.11.2004 прийнятий на службу органах внутрішніх справ України згідно наказу ВВПУ ДДСО № 177 від 25.11.2004; запис № 13 від 06.11.2015 про звільнення з органів внутрішніх справ згідно наказу УДСО при УМВС від 06.11.2015 № 295 о/с; запис № 14 від 07.11.2015 про прийняття на службу до Національної поліції згідно наказу УПО від 07.11.2015 № 1 о/с; запис № 15 від 03.10.2018 про звільнення зі служби в поліції згідно наказу УПО № 378 о/с від 03.10.2018. Зауважень щодо записів у трудовій книжці у позивача та відповідача відсутні.

Відповідно до витягу з наказу Управління поліції охорони в Херсонській області від 03.10.2018 № 378 о/с по особовому складу, «відповідно до Закону України «Про національну поліцію» наказано звільнити зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0032572), поліцейським водієм взводу реагування батальйону Управління поліції охорони в Херсонській області, з 03 жовтня 2018 року.».

В даному наказі також зазначено … «Станом на день звільнення стаж служби для виплати надбавки за вислугу років складає 15 років 04 місяців 00 днів. Згідно ст. 93 ЗУ «Про Національну поліцію» надати грошову компенсацію за невикористану частину чергової відпустки у 2018 році кількістю 30 діб. Провести нарахування та виплату щомісячної премії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за жовтень 2018 року у розмірі 117 %. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 05.06.2018, подання та довідка батальйону.».

Таким чином, з 15.05.2004 року позивач ОСОБА_2 перебував на службі в органах УМВС України, та після утворення Національної поліції, з 07.11.2015 по 03.10.2018 роки включно, в Національній поліції, 03.10.2018 наказом № 378 о/с був звільнений за власним бажанням за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з остаточним розрахунком при звільненні, а саме у зв`язку із неотриманням одноразової грошової допомоги при звільненні, ОСОБА_2 30.07.2020, 14.09.2020 та 07.10.2020 звертався до Управління національної поліції охорони в Херсонській області із листами щодо надання йому детального розрахунку виплачених грошових коштів під час звільнення з лав Національної поліції 03.10.2018 та щодо прохання здійснити остаточний розрахунок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно, Управління поліції охорони в Херсонській області своїм листом від 08.09.2020 № 2811/43/41/10/02-2020 надіслало на адресу позивача довідку від 08.09.2020 № 2810/43/41/5-2020 про нарахування ОСОБА_2 грошового забезпечення.

В дослідженій судом довідці Управління поліції охорони від 08.09.2020 № 2810/43/41/5-2020 за підписом начальника ВФЗБО Ю. Кулешової, вбачається нарахування ОСОБА_2 грошового забезпечення за 3 календарні дні у розмірі 8425,26 грн., що складається із: посадового окладу 164,52 грн.; окладу за спец звання 96,77 грн.; надбавки за стаж служби в поліції 30% - 78,39 грн.; премії щомісячної 117 % - 397,43 грн.; доплати за роботу в нічний час (6 годин) 20,28 грн.; індексації (32,9%) 82,59 грн.; компенсації за невикористану відпустку у 2018 році (30 календарних днів) 7616,70 грн. Всього нараховано 8456,68 грн. та утримано військовий збір 1,5% у розмірі 126,85грн., проф.. внески 1,0 % у розмірі 84,57 грн.

Грошове забезпечення у сумі 8425,26 грн. перераховано на картковий рахунок позивача ОСОБА_2 03.10.2018, що не заперечується сторонами. Інших відповідей, реагування на листи від 14.09.2020 та 07.10.2020 щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач від Управління поліції охорони не отримував, письмових пояснень з даного приводу відповідач до суду не надав.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_2 отримав 03.10.2018 від Управління поліції охорони в Херсонській області на картковий рахунок 8425,26 грн. суму грошового забезпечення, нарахованого після звільнення зі служби 03.10.2018 згідно наказу № 378 о/с, та у зв`язку із не нарахуванням та не виплатою при звільненні одноразової грошової допомоги, звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, позиція позивача базується на положенні ч.2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ та постанови КМУ від 17.07.1992 № 393, відповідач в свою чергу, вважає, що у зв`язку із не набуттям ОСОБА_2 права на пенсію за вказаним Законом, він не має права на отриманні одноразової грошової допомоги при звільненні та відповідно відсутні підстави для нарахування середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним встановити наявність чи відсутність права у ОСОБА_2 на отримання заявленої одноразової грошової допомоги при звільненні з правоохоронних органів та відповідного зобов`язання Управління поліції охорони щодо нарахування та виплати даної одноразової грошової допомоги при звільненні з 03.10.2018, а також встановити правомірність заявлення позовних вимог щодо середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з 03.10.2018 по день ухвалення рішення у справі.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступних приписів чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 КАС України).

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

Закон України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі-Закон № 580- VІІІ) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ст. 102 Закону № 580-VІІІ пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі-Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Зокрема, питання щодо призначення та вплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачені ч. 2 ст. 9 даного Закону № 2262-ХІІ (в редакції від 31.08.2018, чинній на час звільнення), яка визначає, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частинами 3 та 4 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ визначено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітникам Служби судової охорони, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Призначення та виплата одноразової грошової допомоги передбачено також постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі-постанова КМУ № 393, в редакції станом на 21.02.2018, чинній на час звільнення) підпунктом 3 пунктом 10 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Таким чином, для виплати та отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за власним бажанням, звільнений повинен мати вислугу 10 років і більше.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі-постанова КМУ №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Судом встановлено, що на час звільнення 03.10.2018, позивач ОСОБА_2 мав вислугу 15 років 04 місяці, що безпосередньо зазначено у наказі по особовому складу від 03.10.2018 № 378 о/с, підтверджено записами трудової книжки НОМЕР_1 та не заперечувалось відповідачем.

«Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі-Порядок № 260, в редакції від 29.01.2018, чинній на час звільнення) визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Зокрема, пункт 3 Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання та до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно п. 23 Порядку № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби, що також визначено ч. 2 та ч. 3 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, вбачається що нормами Закону № 2262-ХІІ визначено та розглянуто умови, норми і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі військовій, в органах внутрішніх справ, Національній поліції та інших органах, що мають відношення до військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, але даним Законом № 2262-ХІІ, Законом України «Про національну поліцію» та іншими нормативно правовими актами, зокрема постановами КМУ № 393, № 988, Порядком № 260 визначено право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Суд вважає необґрунтованою позицію відповідача щодо наявності права у особи, яка звільняється зі служби, на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, лише за наявності у неї права на отримання пенсії за Законом № 2262-ХІІ, оскільки одноразова грошова допомога має разовий характер та не може нівелювати право на її отримання в залежності від права на пенсію. Дана позиція суду узгоджується із позицією Верховного суду у постанові від 09.12.2019 у справі № 160/3470/19 (адміністративне провадження №К/9901/26125/19).

З дослідженої судом довідки від 08.09.2020 № 2810/43/41/5-2020 судом встановлено нарахування грошового забезпечення ОСОБА_2 за 3 календарних дні у сумі 8425,26 грн., серед якого не вбачає нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 , який має вислугу 15 років 04 місяці, набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Управлінні поліції охорони в Херсонській області 03.10.2018 в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 № 834 «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права органи поліції охорони як територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1 та органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються в установленому законодавством порядку.

Відповідно до переліку згідно додатку 1 територіальним органом Національної поліції визначено, зокрема, Управління поліції охорони в Херсонській області.

Таким чином, Управління поліції охорони в Херсонській області є територіальним органом Національної поліції, органом державної влади, юридичною особою публічного права, має , здійснює свою діяльність у сфері забезпечення суспільного порядку та безпеки, підзвітний Міністерству внутрішніх справ України, у зв`язку з чим, суд вважає необґрунтованою позицію відповідача ч. 3 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ щодо відсутності обов`язку сплачувати одноразову грошову допомогу при звільненні особою зі служби.

Суд вважає необґрунтованим також посилання відповідача на ст. 94 Закону №580-VІІІ та п. 3 Порядку № 260, а також на постанову КМУ № 988, як на підставу відсутності у складі грошового забезпечення одноразової допомоги при звільненні, яка має бути виплачена поліцейському після його звільнення, оскільки, дана позиція спростовується зазначеними вище нормами Закону № 2262-ХІІ, постановою КМУ № 393 та самим Порядком № 260, який містить в собі одноразові додаткові види грошового забезпечення, до яких включається одноразова грошова допомога при звільненні, визначену п. 23 даного Порядку № 260.

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає, що оскільки чинним спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських та не передбачає обставин, з яких настає підстава для проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками то відповідальність роботодавця за не виплату та не своєчасну виплату працівнику усіх належних сум, застосуванню підлягають норми ст.ст. 116, 117 КЗпП України, що є загальними нормами та поширюється на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в поліції.

Але в даному випадку, підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, є факт проведення остаточного розрахунку із вивільненим працівником. Тобто, для того, щоб стягнути середній заробіток з вказаних підстав, позивач ОСОБА_2 має набути права на його стягнення з дати остаточного розрахунку та обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має бути проведено з дотриманням постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Оскільки в межах розгляду даної справи судом встановлено лише факт не нарахування та невиплати відповідачем належної позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ, остаточного розрахунку з ним не було проведено, та у зв`язку з тим, що відсутні на час розгляду справи обставини сплати одноразової грошової допомоги при звільненні, після чого позивач набуває права на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, саме з моменту отримання на рахунок спірної грошової допомоги, на час розгляду даної справи, у суду відсутні обставини остаточного розрахунку відповідача з позивачем при звільненні зі служби 03.10.2018, у зв`язку з чим, дані позовні вимоги не підлягають розгляду в межах даної справи та, відповідно судом не розглядаються заперечення відповідача з даного приводу, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд роз`яснює право позивача на звернення до суду з даною позовною вимогою після отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з часу не проведення відповідачем остаточного розрахунку щодо середнього заробітку за час затримки при звільненні з дотриманням порядку та умов передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності своїх дій щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 належної одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, посилання на позиції викладені у рішенні Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/2147/20 від 08.07.2020, постанові Верховного суду від 10.04.2019 у справі № 823/1919/16, не підтверджені обставинами за даною справою, як у зв`язку з чим, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позиції відповідача щодо відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ.

Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє частково позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та вважає необхідним захистити порушене право позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплати належної ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби Управління поліції охорони в Херсонській області 03.10.2018 згідно Наказу № 378 о/с за повних 15 років вислуги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 03.10.2018 по день ухвалення рішення у справі не підлягає розгляду та задоволенню, як така, що заявлена передчасно.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 КАС України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби Управління поліції охорони в Херсонській області 03.10.2018.

Зобов`язати Управління поліції охорони в Херсонській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби Управління поліції охорони в Херсонській області 03.10.2018 згідно Наказу № 378 о/с за повних 15 років вислуги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління поліції охорони в Херсонській області (, 73003, м. Херсон, вул. Молодіжна, 6) судові витрати за сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 106030000