Справа № 620/634/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/634/20 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Транс» до Північної митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівер Транс» (далі - позивач, ТОВ «Сівер Транс) звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північної митниці Держмитслужби, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2019 року №UA102000/2019/000105/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що незважаючи на надання повного пакету документів щодо вартості та походження товару - транспортного засобу, відповідачем не перевірено за допомогою автоматизованих систем інформацію, яка була внесена уповноваженими органами іноземних держав. Позивач стверджує, що замість перевірки інформації, зазначеної у поданих документах, без належного обґрунтування відповідач з посиланням на сумніви, що не ґрунтуються на нормах законодавства, запропонував надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості, а приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, не вказав, яким чином була визначена конкретна митна вартість товару, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено відповідних розрахунків.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року адміністративний позов ТОВ «Сівер Транс» задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA 102000/2019/000105/2 від 21.11.2019.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Північна митниця Держмитслужби звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 14 травня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, допущено порушень норм процесуального права, зокрема, апелянт зазначає, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару орган доходів і зборів повинен упевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості. Декларантом надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 16.11.2019 №314, у якому зазначено, що вартість транспортного засобу складає 9 748,65 євро, що вище вартості, зазначеної у рахунку-фактурі від 24 жовтня 2019 року. Отже, апелянт вважає, що заявлена декларантом митна вартість автомобіля явно занижена, так як не відповідає загальній ринковій вартості на подібні автомобілі, що підтвердив навіть експерт, та на що не звернув уваги суд першої інстанції, нічого не зазначивши про це в рішенні.

Враховуючи наявні розбіжності у документах, відсутність у них усіх відомостей щодо усіх складових митної вартості, а також відсутність можливості у митного органу упевнитися в правильності заявленої митної вартості товару, перевірити її числове значення, у митниці наявні підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості (за ціною договору) та для визначення митної вартості товару самостійно.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою аргументи відповідача стосовно спрацювання під час митного контролю товару системи управління ризиками, а прийнято лише позицію позивача у справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року, відкрито провадження за апеляційною скаргою Північної митниці Держмитслужби, встановлено строк до 16 грудня 2020 року для надання відзивів іншими учасниками процесу. Іншою ухвалою від 25 листопада 2020 року призначено розгляд апеляційної скарги на 13 січня 2021 року у відкритому судовому засіданні.

Від ТОВ «Сівер Транс» відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

В судове засідання сторони та їхні представники не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи, та з урахуванням чого колегією суддів вирішено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції, 24.10.2019 між ТОВ «Сівер Транс» та TRANS-TER Sp.zo.o. укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким позивачем придбаний транспортний засіб DAF FT XF105, 2010 року першої реєстрації, VIN: НОМЕР_1 , вартістю 8600 євро.

З метою здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу та підтвердження митної вартості товару, позивачем подано до Чернігівської митниці ДФС договір купівлі-продажу, митну декларацію UA 102230/2019/638861, рахунок-фактуру (інвойс) №FV S/1/10/2019 від 24.10.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 07/05/2013, сертифікат з перевезення (походження) товару, платіжне доручення № 18 від 25.10.2019, сертифікат відповідності, митну декларацію країни відправлення та інші товаросупровідні документи.

Перевіривши надані для підтвердження митної вартості товару документи, представнику позивача надіслано повідомлення про те, що у зв`язку з відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, необхідно надати висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, у зв`язку з чим представником позивача додатково надано висновок № 314 від 16.11.2019.

Чернігівською митницею ДФС 21.11.2019 прийнято рішення №/2019/000105/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митним органом визначено митну вартість товару 10851,43 євро та транспортні витрати -1860 грн. У графі 33 рішення зазначено, що митним органом здійснено перевірку достовірності інформації, що наведена в поданих до митного оформлення документах, проте моніторингом комерційних пропозицій щодо вживаних транспортних засобів ідентичних та подібних оцінюваному з використанням відкритих зовнішніх джерел, а саме інтернет-ресурсів https://www.autoscout24.com, https://www.mobile.de встановлено, що вартість даного транспортного засобу знаходиться у діапазоні від 10000 євро, https://otomoto.pl - від 46000 польських злотих, що значно перевищує вартість автомобіля, вказану в рахунку-фактурі від 24.10.2019 № FV S/1/10/2019. Декларантом надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 314 від 16.11.2019, відповідно до якого вартість транспортного засобу складає 9748,65 євро, що вище, ніж вартість транспортного засобу, зазначеного в рахунку-фактурі від 24.10.2019 № FV S/1/10/2019. Митну вартість транспортного засобу скориговано відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 314 від 16.11.2019, митну оцінку транспортного засобу здійснено із застосуванням резервного методу визначення митної вартості - 10 851,43 євро та транспортні витрати відповідно до довідки про транспортні витрати № б/н від 31.10.2019 - 1 890 грн.

Такі обставини, а також незгода з оскаржуваним рішенням відповідача зумовили звернення позивача до адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту надано повний пакет документів, відповідно до переліку, визначеного частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Натомість відповідачем не доведено того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується та додатково зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Як вже зазначалося вище, позивачем подано до Чернігівської митниці ДФС договір купівлі-продажу, згідно якого позивачем був придбаний транспортний засіб DAF FT XF105, 2010 року першої реєстрації, VIN: НОМЕР_1 , вартістю 8600 євро, митну декларацію UA102230/2019/638861, рахунок-фактуру (інвойс) №FV S/1/10/2019 від 24.10.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 07/05/2013, сертифікат з перевезення (походження) товару, платіжне доручення № 18 від 25.10.2019, сертифікат відповідності, митну декларацію країни відправлення та інші товаросупровідні документи.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частини перша та друга статті 52 Митного кодексу України).

Частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів (частина перша статті 368 Митного кодексу України).

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В силу положень частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які дають реальну можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методом (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Як свідчать матеріали справи, позивачем до митного оформлення надано рахунок-фактуру від 24.10.2019 № FV S/1/10/2019, договір купівлі-продажу № 2410 від 24.10.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у яких зазначено характеристики товару: марку та модель автомобіля, номер кузова, рік виробництва, ціну, тобто відповідно до переліку, визначеному частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Водночас, відповідачем не надано доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Стосовно посилань апелянта на те, що у поданих декларантом документах наявні розбіжності у документах, відсутність у них відомостей щодо усіх складових митної вартості, а також відсутність можливості у митного органу упевнитися в правильності заявленої митної вартості товару, перевірити її числове значення, що давало підстави митниці для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості (за ціною договору) та для визначення митної вартості товару самостійно, колегія суддів зазначає, що посилаючись лише на висновок експерта, у якому зазначена ціна транспортного засобу вища, ніж фактично сплачено позивачем, коригування митної вартості імпортованого транспортного засобу відповідачем проведено без врахування інших документів, що стосуються оціненого товару, підтверджують вартість товару у розмірі фактично сплаченої суми 8 600,00 євро, містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Колегія суддів звертає увагу, що такий документ як висновок експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 16 листопада 2019 року № 314 не входить у перелік документів, необхідних для підтвердження митної вартості товарів передбачених статтями 53, 368 Митного кодексу України. Водночас, на виконання вимог контролюючого органу позивачем надано зазначений експертний висновок.

Окрім того, апелянт посилаючись на те, що на підставі поданих позивачем документів неможливо упевнитися в правильності заявленої митної вартості товару, перевірити її числове значення, не вказує, яких саме складових митної вартості не вистачає для підтвердження митної вартості транспортного засобу.

Інші аргументи апелянта зводяться лише до викладення загальних норм чинного законодавства та вказують на незгоду з висновками суду першої інстанції, проте не містять фактичного обґрунтування, не підкріплені достатніми та переконливими доказами.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє, не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

О.Є. Пилипенко