Справа № 464/5147/20
Суддя: Тімченко О. В.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/5147/20
пр.№ 2-а/464/16/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/5147/20

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП

вимоги: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

Обставини справи

Позивач 08 вересня 2020 року засобами поштового зв`язку звернувся до Сихівського районного суду м.Львова в порядку адміністративного судочинства із позовною заявою, в якій просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3059985 від 30 серпня 2020 року; провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Покликається, що правил дорожнього руху не порушував та адміністративних правопорушень не вчиняв.

Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом). Сторони проти такого порядку розгляду справи не заперечили. У порядку п.5 ч.1 ст.213, ч.2 ст.222 КУАП, п.7 ч.1 ст.4, ст.43, ч.4 ст.46, ст.48 КАС України визнано належним відповідачем Департамент патрульної поліції як юридичну особу в особі Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, адже останнє не наділено адміністративною процесуальною дієздатністю. Строк звернення до адміністративного суду не є пропущеним.

Даною ухвалою також клопотання про зупинення постанови про накладення адміністративного стягнення, викладене у позові, повернуто заявнику (позивачеві) без розгляду, як таке, що жодним чином не обґрунтоване та не відповідає вимогам ст.167 КАС України.

Відповідачем подано відзив на позов, який не містить підтверджень надіслання (надання) такого позивачу.

Згідно із ч.ч.3, 4 ст.162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Про зазначений процесуальний обов`язок відповідача було вказано в ухвалі про відкриття провадження у справі від 22 вересня 2020 року.

Оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначені вимоги закону дотримані не були, а тому суд не приймає такий до уваги.

На підставі п.10 ч.1 ст.4 та ч.9 ст.205 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч.4 ст.229 КАС України.

Мотиви та висновки суду

У ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інспектором УПП у Львівській області сержантом поліції Хопта Р.О. 30 серпня 2020 року винесено постанову серії ЕАМ № 3059985, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУАП.

Даною постановою встановлено, що ОСОБА_1 30 серпня 2020 року о 20.59 год по вул.Шота Руставелі в м.Львові, керуючи автомобілем номерний знак НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, також не пройшов обов`язкової реєстрації тз у 10-денний термін, чим порушив п.8.7.3ґ Правил дорожнього руху України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У ст.ст.72-76 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Незважаючи на зазначене, суб`єктом владних повноважень - патрульною поліцією не було подано в порядку, визначеному ст.ст.162, 269 КАС України, жодних доказів недотримання позивачем вимог світлофора та непроходження обов`язкової реєстрації транспортного засобу у визначений строк (щодо останнього також не зазначено порушений пункт ПДР України).

Позиція щодо застосування норм права при розгляді справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а. За ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.5 ст.242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній постанові встановлено, що оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.2 ст.2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху. Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо). Наявність лише постанови про притягнення до відповідальності не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З урахуванням викладеного при розгляді даної справи суб`єктом владних повноважень, на якого покладено процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не підтверджено недотримання позивачем Правил дорожнього руху України, а відповідно судом факту вчинення ним правопорушень за ч.2 ст.122 КУАП з урахуванням, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України), не встановлено.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КУАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Установлені обставини справи свідчать про необхідність задоволення позову. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні.

Розподіл судових витрат

Згідно із ч.5 ст.139 КАС України судові витрати належить віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Постанову серії ЕАМ № 3059985 від 30 серпня 2020 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУАП закрити.

Рішення може бути оскаржено згідно з ч.4 ст.286 КАС України протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду з урахуванням Перехідних положень КАС України. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.272 КАС України.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

відповідач Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, , м.Львів, вул.Перфецького, 19

Повне судове рішення складено та підписано 12 січня 2021 року, що є датою його ухвалення в порядку письмового провадження - ч.5 ст.250 КАС України.

Суддя О.В.Тімченко