Справа № 640/26630/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про забезпечення позову до подання позовної заяви до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженнях,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва через уповноваженого представника - адвоката ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженнях №63246189, №63246499, №63246025 на підставі виконавчих документів - постанов Департаменту патрульної поліції серії 1 АВ № 00057059 від 08.06.2020, серії 1 АВ № 00136931 від 12.06.2020 та серії 1 АВ № 00193134 від 14.06.2020 про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування вказаних постанов.

Також адвокатом ОСОБА_2 04 листопада 2020 подано заяву про передачу заяви про забезпечення позову від 29 жовтня 2020 року на розгляд судді Катющенко В.П. (адміністративна справа №640/26836/20), у зв`язку з поданням аналогічної заяви про забезпечення позову 05 листопада 2020 року, яку надалі ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Катющенко В.П.) від 06 листопада 2020 року у справі №640/26836/20 задоволено.

Враховуючи встановлення обставин зловживання процесуальними правами з боку представника позивача - адвоката ОСОБА_2, яким подано до суду кілька однакових заяв про забезпечення позову з тим самим предметом та з тих самих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для накладення на представника позивача штрафу у розмірі 630 грн. відповідно до статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України (в порядку процесуального примусу), у зв`язку з чим постановлено ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою та її підставами ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року. В обґрунтування апелянт зазначає, що звернувшись до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою забезпечення позову до подання позовної заяви до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженнях, очікував, що суд дотримається положень процесуального закону, а саме: частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України щодо дводенного терміну розгляду з дня надходження заяви. Проте, суддею зазначеного строку не дотримано, через що апелянтом знову подано до суду нову заяву аналогічного змісту, до якої додано окрім постанов державного виконавця у виконавчих провадженнях №53246189, №63246499, №63246025 ще одне провадження №63246363, у зв`язку з чим апелянт вважає, що подані заяви відрізняються між собою за предметом спору і не є однаковими.

Заперечуючи проти висновків суду першої інстанції щодо встановлення факту зловживання процесуальними правами внаслідок подання декількох заяв про забезпечення позову з тим самим предметом та з тих самих підстав, ОСОБА_2 зауважує, що між подачею двох заяв сплинув значний проміжок часу - від 29 жовтня 2020 року до 05 листопада 2020 року (7 днів), тому підстави вважати наявними обставини свідомого затягування розгляду будь-якої справи, створення перешкод іншим учасникам справи або настання інших негативних наслідків, а також направленості на втручання в автоматизовану систему розподілу справ відсутні.

Також позивач зазначив, що з метою економії процесуального часу звернувся до судді Клименчук Н.М. в рамках розгляду справи №640/26630/20 із заявою від 04 листопада 2020 року про передачу заяви на розгляд судді Катющенко В.П., при цьому керувався інтересами ОСОБА_1 , проте, ухвалою судді Клименчук Н.М. від 09 листопада 2020 року у задоволенні цієї заяви відмовлено, а заяву про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 . Іншою ухвалою від 11 грудня 2020 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 23 грудня 2020 року.

З урахуванням неявки в судове засідання сторін та їхніх представників, колегією суддів вирішено продовжувати розгляд апеляційної скарги у письмовому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається до пред`явлення позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною другою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Відповідно до частини третьої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Положеннями пункту 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Відповідно до вимог частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Як вбачається з матеріалів справи та із встановлених колегією суддів обставин, представником позивача, дійсно, подано до Окружного адміністративного суду міста Києва дві заяви про забезпечення позову до подачі адміністративного позову до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженнях, зокрема 29 жовтня та 05 листопада 2020 року.

Та обставина, що до другої заяви представником позивача додано ще одне виконавче провадження не змінює предмету, підстав та передумов їхнього подання.

Колегія суддів підкреслює, що адвокат ОСОБА_2 є фахівцем в галузі права, адвокатом, тому цілком обізнаний з наведеними вище нормами процесуального закону, зокрема, в частині порядку визначення судді для розгляду конкретної справи, що не заперечується ним самим в апеляційній скарзі.

Отже, будучи представником позивача Пірхи І.С. під час судового провадження, адвокат ОСОБА_2 в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати процесуальні права, надані йому Кодексом адміністративного судочинства України, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва позивача при розгляді адміністративної справи.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Оцінюючи дії представника позивача у даній справі, колегія суддів дійшла висновку, що, подаючи до суду кілька однакових заяв про забезпечення позову з тим самим предметом та з тих самих підстав, адвокат ОСОБА_2 не зловживав процесуальними правами, діяв в інтересах свого довірителя, справедливо очікуючи, що суд першої інстанції у свою чергу дотримається вимог процесуального закону, зокрема, частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України щодо дводенного терміну розгляду з дня надходження заяви про забезпечення позову. Проте судом першої інстанції (суддя Клименчук Н.М.) такого строку не дотримано (заяву представника позивача, подану 29 жовтня 2020 року, фактично розглянуто та повернуто заявникові без розгляду лише 09 жовтня 2020 року), що спонукало представника позивача, не знайшовши іншого процесуального способу, повторно звернутися до суду з аналогічною заявою з метою пришвидшення розгляду порушеного питання.

Повторно подана заява позивача про забезпечення позову розподілена судді Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П. та розглянута упродовж дводенного терміну, визначеного процесуальним законодавством.

Отже, колегія суддів позитивно сприймає твердження ОСОБА_2 стосовно вчинення вищевказаних дій з метою економії процесуального часу та відсутності свідомих намірів на зміну судді-доповідача для розгляду поданої ним заяви.

З огляду на фактичні обставини, встановлені колегією суддів, суддею Окружного адміністративного суду міста Києва Клименчук Н.М. необґрунтовано застосовано до представника позивача ОСОБА_2 штраф в порядку пункту 2 частини першої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України у розмірі 0,3 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, тобто 630,60 грн. в дохід Державного бюджету України.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд йог справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. При цьому, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання щодо накладення штрафу на представника позивача, обставини, що мають значення до справи, які встановлено судом першої інстанції та викладено в ухвалі від 13 листопада 2020 року, не доведено колегії суддів, надано помилкову оцінку діям представника позивача в рамках розгляду поданої заяви про забезпечення позову до подачі адміністративного позову, у зв`язку з чим апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції від 13 листопада 2020 року - скасувати.

Також колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання щодо можливості подальшого оскарження ухвали суду про накладення штрафу в порядку статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України, застосованого як захід процесуального примусу, виходить з положень частини четвертої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 149, 312, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає відповідно до положень частини четвертої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді О.Є. Пилипенко

Я.М. Собків