Справа № 542/1517/20
Суддя: Шарова-Айдаєва О. О.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1517/20
Номер провадження 2-а/542/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Рибки Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта поліції в УПП в Полтавській області Сніцаренка Ярослава Олександровича, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги:

- скасувати постанову серії ЕАМ № 3428576 від 14.11.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

- закрити провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2020 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Новосанжарського районного суду з позовною заявою до молодшого лейтенанта поліції в УПП в Полтавській області Сніцаренка Ярослава Олександровича (надалі також відповідач-1, ОСОБА_2 ), в якій просив:

- скасувати постанову серії ЕАМ № 3428576 від 14.11.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

- закрити провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 12-13).

На усунення недоліків позивачем до суду 30 листопада 2020 року надані документи відповідно до ухвали про залишення без руху - документ про сплату судового збору (а.с. 16-21).

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи з урахуванням особливостей, встановлений статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 23-24).

Своєю ухвалою від 28 грудня 2020 року Новосанжарський районний суд Полтавської області залучив до участі у справі № 542/1517/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта поліції в УПП в Полтавській області Сніцаренка Ярослава Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності, в якості співвідповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області (надалі також відповідач-2, УПП в Полтавській області) (а.с.30-31).

Аргументи учасників справи

Приймаючи оскаржувану постанову серії ЕАМ № 3428576 від 14.11.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності, службова особа патрульної поліції виходила з того, що позивачем порушені вимоги пункту 9.8 ПДР, а саме: що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на 5 км. автодороги Полтава-Олександрія, не увімкнув ближнє світло фар поза межами населеного пункту у світлу пору доби, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також КУпАП).

Вказуючи на протиправність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 у позовній заяві зазначав наступне. Так, на його думку, відповідачем-1 неправомірно кваліфіковані його дії, які виразились у не ввімкненні денних ходових вогнів або ближнього світла фар, за частиною 2 статті 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил користування, зокрема, попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Позивачем вказано, що порушення ним п. 9.8 ПДР не входить до складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а може бути кваліфіковано лише за статтею 125 КУпАП «Інші порушення правил дорожнього руху».

У наданому до суду 12 січня 2021 року відзиві на позов інспектор роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області Сніцаренко Я.О. проти задоволення позовних вимог заперечував (а.с. 38-42).

В обґрунтування своїх заперечень відповідач-1 вказував на правомірність оскаржуваної постанови. Зокрема ним зазначено, що 19.11.2020 о 10 год. 08 хв. на автомобільній дорозі Полтава-Олександрія, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Geely MK Cross, номерний знак НОМЕР_1 , та не ввімкнув ближнє світло фар поза межами населеного пункту, чим порушив вимоги п.9.8 Правил дорожнього руху України.

Зокрема, відповідачем-1 акцентовано увагу на тому, що вказані дії водія мають бути кваліфіковані саме відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП, як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами. На його думку, конструкція норми частини 2 статті 122 КУпАП, передбачає відповідальність або за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, або за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Незважаючи на те, що вимоги щодо увімкнення денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнього світла фар поза межами населеного пункту, знаходяться у розділі 9 ПДР, який має назву «Попереджувальні сигнали», ближнє світло фар відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів. І п. 9.8 ПДР визначає порядок використання зовнішніх освітлювальних приладів на рівні з вимогами розділу 19 ПДР.

З огляду на викладене, відповідачем-1 вказано на правомірність кваліфікації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року, якою до участі у справі залучено в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області, залученому співвідповідачу було встановлено строк до 12 січня 2021 року для надання до суду відзиву на позов разом із додатками в його обґрунтування та доказами надіслання (надання) відзиву іншим учасникам справи.

Згідно наявної у матеріалах адміністративної справи розписки, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви відповідач отримав.

У встановлений судом строк відповідач-2 не надав до суду відзив на позов. У надісланій до суду заяві від 11.01.2021 (а.с. 36) представником відповідача-2 вказано, що проти позовних вимог він заперечує та підтримує пояснення, викладені у відзиві інспектора Сніцаренка Я.О.

В судовому засіданні 14 січня 2021 року позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, а також додатково зазначив про те, що подію адміністративного правопорушення він заперечує у повному обсязі. Вказав, що під час зупинки інспектором рухався не поза межами населеного пункту, а в населеному пункті, доказом чого є наявність будинків на відеозаписах з бодікамер поліцейського. Додатково позивачем наголошено, що з відеозапису достовірно не можна вбачати, що авто білого кольору, що їхало без увімкнених денних ходових вогнів (ближнього світла фар) є саме його транспортним засобом.

Вказано на недопустимість таких доказів, як надані відповідачем-1 до суду відеозаписи адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки інспектором поліції порушено вимогу пункту 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо безперервності відеозапису, а також до постанови про накладення адміністративного стягнення додано відео з бодікамери ВІ 0089, а до суду надані відео з інших пристроїв.

Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав. З наданого до суду відзиву вбачається, що відповідач-1 просив провести розгляд справи без його участі.

Управління патрульної поліції в Полтавській області явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце судового засідання повідомлялось належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилало. У заяві, що надійшла до суду 12 січня 2021 року, представник відповідача-2 просив розгляд справи провести без його участі, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача у судовому засіданні 14 січня 2021 року, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2020 року о 10 год. 08 хв. на 5 км автодороги Полтава-Олександрія водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Geely MK Cross, державний номерний знак НОМЕР_1 , не ввімкнув ближнє світло фар поза межами населеного пункту у світлу пору доби, чим порушим п. 9.8. ПДР.

У зв`язку з викладеними обставинами уповноваженою особою УПП в Полтавській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3428576 від 14.11.2020.

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся з цим позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 9.8 розділу 9 «Попереджувальні сигнали» Правил дорожнього руху передбачено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Перевіряючи обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП, суд виходить з наступного.

Висновки щодо правозастосування

Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_1 , не заперечував факту подій адміністративного правопорушення, а лише вказував на неправильну кваліфікацію його дій за частиною 2 статті 122 КУпАП, що потягло за собою неправомірне притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

У судовому засіданні ж позивач вказав, що взагалі не визнає факт події адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази того, що на відео зафіксовано порушення саме ним Правил дорожнього руху. Зазначено, що надані до суду відповідачем-1 відеодокази є недопустимими. Позивачем також зауважено, що він рухався в межах населеного пункту, а не поза ним, оскільки на відео наявні будинки, що вказує на те, що місцем події є саме населений пункт.

Надаючи оцінку вказаним аргументам, суд зазначає, що дійсно з наданого позивачем відеозапису порушення (відео-1), не вбачається за можливе встановити той факт, що на ньому зафіксоване порушення п. 9.8 ПДР водієм транспортного засобу Geely MK Cross, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки відповідний номерний знак автомобіля не визначається.

Однак, те що саме позивач керував вказаним транспортним засобом і вчинив порушення п. 9.8 ПДР підтверджується його показами, зафіксованими в відеорежимі інспектором (відео-2), оскільки водієм ОСОБА_1 не заперечувалось того факту, що він не увімкнув поза населеним пунктом денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар, а лише оспорювалась кваліфікація діяння та міра покарання.

Наявність на відео-3 будинків, не може бути доказом того, як наполягає ОСОБА_1 , що адміністративне правопорушення сталось в межах населеного пункту, оскільки після вчинення адміністративного правопорушення, що моменту зупинення водія, останній проїхав певну відстань, а тому місце вчинення адміністративного правопорушення та місце складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що саме і зафіксовано на відео -3, є дистанційно різним.

Отже, суд не знаходить обґрунтованих підстав для висновку про те, що подія адміністративного правопорушення не мала місце.

Зауваження позивача на надані до суду відповідачем-1 відеодокази, у зв`язку з тим, що до постанови про накладення адміністративного стягнення додано відео з бодікамери ВІ 0089, а до суду надані відео з інших пристроїв, суд не приймає до уваги, оскільки доказами відповідно до статті 280 КУпАП є не тільки зазначений у постанові про адміністративне стягнення відеозапис, а й інші відеозаписи, здійснені відповідно до вимог чинного законодавства.

А відповідно до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, допускається застосування також відеореєстратору, який може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу (розділ ІІІ Інструкції).

Твердження позивача про порушення відповідачем-1 вимог Інструкції

із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису щодо безперервності відеозапису, що на його думку є підставою вважати відповідні докази неналежними, судом не приймаються до уваги, оскільки факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується й іншими доказами, дослідженими судом.

Надаючи оцінку кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3428576 від 14.11.2020 за порушенням ним п. 9.8 ПДР, за що передбачена відповідальність частиною 2 статті 122 КУпАП.

Оцінюючи такі висновки уповноваженої особи УПП в Полтавській області, суд виходить з такого.

Як вже було зазначено вище, пунктом 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було порушено частину 2 статті 122 КУпАП через недодержання вимог ПДР, що проявилося у керуванні транспортним засобом поза межами населеного пункту без увімкнених денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо неправильної кваліфікації вчиненого ним правопорушення, оскільки такі не мають жодного об`єктивного обґрунтування, тому що саме частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами.

Згідно з п.1.10 ПДР денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Ближнє світло фар також відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів.

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п. 9.8 ПДР, фактично, визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.9.1 ПДР, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР передбачена відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП, а не за статтею 125 цього Кодексу, як вважає позивач.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.05.2018 по справі № 726/786/17 та від 07.02.2018 по справі № 285/1619/17.

До відповідних висновків також дійшов і Другий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 551/283/20.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, при прийнятті оскаржуваної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, й постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції частини 2 статті 122 КУпАП, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до молодшого лейтенанта поліції в УПП в Полтавській області Сніцаренка Ярослава Олександровича ( вул. Європейська, б. 164, м. Полтава, Полтавська область, 36008), Управління патрульної поліції в Полтавській області (вул.Європейська, б. 164, м. Полтава, Полтавська область, 36008) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя О.О. Шарова-Айдаєва