Справа № 243/11386/20
Суддя: Хаустова Т. А.
Дата ухвалення: 2021-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/9/2021
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» січня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Чевела С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника 3 групи іпк віпс (тип А) впс «Дергачі» лейтенанта ОСОБА_2 про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення серія СхРУ № 074360 від 13 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника 3 групи іпк віпс (тип А) впс «Дергачі» лейтенанта ОСОБА_4 про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення серія СхРУ № 074360 від 13 грудня 2020 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 грудня 2020 року відносно нього, начальником 3 групи іпк віпс (типА) впс «Дергачі», лейтенантом ОСОБА_4 була складена Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серія СхРУ 2020 року № 074360, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. У Постанові зазначено, що він перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску Державного кордону «Успенка», чим порушив вимоги статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Оскаржувану Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки справу розглянуто особою, яка не мала право притягати його до адміністративної відповідальності, посада лейтенанта ОСОБА_4 не передбачає, повноважень розглядати від імені Держприкордонслужби справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 204-2 КУпАП, а також відповідачем не надано жодного доказу у скоєнні ним адміністративного правопорушення, а сама по собі Постанова про притягнення особи до відповідальності, не може без підтвердження іншими доказами, свідчити про встановлення факту порушення ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Відповідач повинен був надати, зокрема, належний відеозапис або довідку, або будь -які інші докази вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення. Зазначає, що він має право на ознайомлення з доказами при розгляді справи, однак такого доказу на момент розгляду справи не існувало. Також він був позбавлений можливості надавати пояснення та докази та заперечення при розгляді справи. Отже, фактично, розгляд справи був проведений без надання доказів про правопорушення, також без урахування всіх обставин справи, які мають значення для прийняття обґрунтованого рішення.

Просить суд скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення серія СхРУ № 074360 від 13 грудня 2020 року, складену відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700,00 грн., закрити провадження у справі та стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Харківського Прикордонного загону ВПС «Дергачі» судовий збір по справі у розмірі 420,40 грн.

У відповідність до ч.3 ст.62 КАС України, у зв`язку з відсутністю секретаря судового засідання, за дорученням судді його обов`язки здійснює помічник судді - Чевела С.Ю.

Позивач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився. Разом з позовною заявою до суду надав Заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с. 17).

Відповідач - начальник 3 групи іпк віпс (тип А) впс Дергачі лейтенант Тур В.Г. Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 27,28), причини неявки суду не повідомив.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 до Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника 3 групи іпк віпс (тип А) впс «Дергачі» лейтенанта ОСОБА_4 про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення, серія СхРУ № 074360 від 13 грудня 2020 року, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення СхРУ №074360 від 13 грудня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Так, згідно вказаної Постанови, 13 грудня 2020 року під час здійснення прикордонного контролю в пункті пропуску «Гоптівка», на в`їзд в Україну, був виявлений ОСОБА_3 , який пояснив, що він виїхав до тимчасово окупованої території Донецької області 16 січня 2020 року через КПВВ «Мар`їнка», а 13 грудня 2020 року перетнув державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка». Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» №2268-VІІІ від 18 січня 2018 року, порушив Порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП (а.с. 9).

Згідно зі ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення, про що також вказує позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту.

Так у Постанові про накладення адміністративного стягнення, серія СхРУ №074360 зазначено, що ОСОБА_3 порушив ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином ст. 12 Закону відсилає до іншого нормативно-правового акту - «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі Порядок).

Яку конкретно норму вказаного Порядку порушено ОСОБА_3 у Постанові про накладення адміністративного стягнення, серія СхРУ №074360, складеної 13 грудня 2020 року начальником 3 групи іпк віпс (тип А) впс «Дергачі» лейтенантом ОСОБА_4 , не зазначено, що є істотним порушенням прав особи, яку притягують до відповідальності за адміністративне правопорушення.

Крім того, статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що в діях позивача ОСОБА_3 був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.

При цьому Постанова про адміністративне правопорушення, серія СхРУ №074360 від 13 груня 2020 року, не містить посилань на докази, зокрема показання свідків тощо, на підставі яких начальником 3 групи іпк віпс ( тип А) впс «Дергачі» лейтенантом ОСОБА_4 зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з належних від нього причин.

Як вбачається з наведеного вище та наданої копії постанови, у даній справі немає доказів взагалі; відсутні навіть посилання на них.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Також з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_3 не були роз`яснені його права передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки в Постанові відсутня відмітка про роз`яснення цих прав, а також відсутній підпис ОСОБА_3 про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження правомірності дій по складанню Постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї Постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, і на спростування даного позову.

Відтак, відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена всупереч зазначеним нормам КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені в цій частині ОСОБА_3 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_3 на ті обставини, що справу розглянуто особою, яка не мала право притягати його до адміністративної відповідальності, оскільки посада лейтенанта ОСОБА_4 не передбачає повноважень розглядати від імені Держприкордонслужби справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 204-2 КУпАП, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 222-1 КУпАП, органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

-начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники;

-інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.

Відповідно до ч.3 розділу 2 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року №898, від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право:

-начальники органів охорони державного кордону, командири загонів морської охорони та їх заступники;

-начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники;

-коменданти оперативно-бойових прикордонних комендатур та їх перші заступники;

-начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби, відділень (груп) дільничних інспекторів прикордонної служби, відділів спеціальних дій на воді) та командири кораблів, катерів і дивізіонів, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Таким чином, оскільки лейтенант ОСОБА_5 , працює на посаді Начальника 3 групи іпк віпс (типА) впс «Дергачі» Відділу прикордонної служби «Дергачі», то відповідно до ч.3 розділу 2 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року №898 має право від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП та накладати адміністративні стягнення на осіб, що порушують законодавство України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення

Керуючись вимогами Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року №898, ст. ст. 2-16, 19-20. 49, 121-126, 131, 159-167, 181, 193, 227-228, 241, 244, 246, 250-251, 255, п.3 частини 3 статті 286, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника 3 групи іпк віпс (тип А) впс «Дергачі» лейтенанта ОСОБА_2 про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення серія СхРУ № 074360 від 13 грудня 2020 року задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення серія СхРУ № 074360 від 13 грудня 2020 року, складену начальником 3 групи іпк віпс (тип А) впс «Дергачі» Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, лейтенантом ТУР Валерієм Геннадійовичем, відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700,00 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Харківського Прикордонного загону ВПС «Дергачі» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Першого Апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення складено 16 січня 2021 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова.