Справа № 320/11512/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2021-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16 січня 2021 року м. Київ № 320/11512/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Колеснікова І.С., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області,

Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області,

Білоцерківської районної ради,

треті особи Білоцерківська міська рада Київської області, Управління містобудування

та архітектури Білоцерківської міської ради, виконавчий комітет Білоцерківської

міської ради

про визнання протиправними та нечинними рішень

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, Білоцерківської районної ради, треті особи Білоцерківська міська рада Київської області, Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, виконавчий комітет Білоцерківської міської ради, про визнання протиправним (незаконним) та нечинним рішення Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 04.03.2014 №35-741 «Про затвердження генерального плану сіл Фурси та Чмирівка»; визнання протиправним (незаконним) та нечинним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області №147 від 20.03.2014 «Про погодження генерального плану сіл Фурси та Чмирівка Білоцерківського району Київської області»; визнання протиправним (незаконним) та нечинним рішення Білоцерківської районної ради народних депутатів №5-50 від 05.09.1995 «Про затвердження проектів формування територій і встановлення меж сільських Рад і населених пунктів Білоцерківського району».

Ухвалою Київського кружного адміністративного суду від 19.11.2020 вказану позовну заяву залишено без руху, в тому числі, на підставі частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду, зокрема, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з наведенням підстав для поновлення строку звернення до суду та наданням відповідних доказів, або письмових пояснень щодо звернення до адміністративного суду у встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку на звернення до суду в якій позивач просить поновити строк на звернення до суду з позовом про визнання протиправними та нечинними рішень суб`єктів владних повноважень та відкрити провадження у даній справі.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем зазначено, що відповідно до положень частини третьої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правові акти може бути оскаржено до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності. Оскільки рішення Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 04.03.2014 №35-741 «Про затвердження генерального плану сіл Фурси та Чмирівка», розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області №147 від 20.03.2014 «Про погодження генерального плану сіл Фурси та Чмирівка Білоцерківського району Київської області», рішення Білоцерківської районної ради народних депутатів №5-50 від 05.09.1995 «Про затвердження проектів формування територій і встановлення меж сільських Рад і населених пунктів Білоцерківського району» є чинними нормативно-правовими актами, позивач має право їх оскаржити до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності. Відтак, положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо шестимісячного строку звернення до адміністративного суду не підлягають застосуванню до спірних відносин.

Суд погоджується з твердженням позивача щодо можливості оскарження нормативно-правових актів до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Втім, для обчислення строку звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження нормативно-правового акту, суд має брати до уваги не тільки сам факт чинності такого нормативно-правового акту, а й низку інших обставин.

Так, Верховним Судом, зокрема, у своїй постанові від 13.03.2019 у справі №712/8985/17 (80457637) зазначено, що обчислюючи строк звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження нормативно-правового акту, необхідно брати до уваги таке: - багаторазове застосування та триваюча дія (тривала чинність) нормативно-правового акту; - дійсність факту перебування суб`єкта у відносинах, які регулюються нормативно-правовим актом; - дата факту порушення прав, свобод, інтересів, тобто коли саме особа (позивач) дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; - чи є чинним нормативно-правовий акт, яким порушено права, свободи, інтереси особи (позивача); - чи перебуває особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду; - коли вступила особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і, коли з них вибула?

Як зазначено позивачем у позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду, позивач є власником нерухомості, яка знаходиться на території м. Біла Церква Київська область, сім`я позивача належить до територіальної громади м. Біла Церква. Водночас, згідно оскаржуваних нормативно-правових актів, земельна ділянка позивача разом з будинком опинилася на території Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, членами якої позивач та його сім`я не бажають бути, чим порушено право позивача та членів його сім`ї на вільний вибір місця проживання.

З доданих позивачем до позовної заяви документів убачається, що частина вказаних документів приймалась (видавалась) позивачу Білоцерківською міською радою Київської області. Водночас, державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №397034, видано 24.12.2003 позивачу для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд Фурсівською сільською радою народних депутатів на підставі відповідного рішення Фурсівської сільської ради народних депутатів від 24.10.2003.

На переконання суду, позивач, як мешканець м. Біла Церква, власник нерухомого майна, що розташоване за адресою: селекційна станція «Олександрія», 8-А, м. Біла Церква Київської області, зобов`язаний та повинен був дізнатись про узгодження адміністративно-територіальних меж населених пунктів м. Біла Церква та с. Фурси Білоцерківського району згідно затверджених генеральних планів вказаних населених пунктів, з моменту, коли позивач став проживати на зазначеній території, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджується отримання позивачем адміністративних послуг, інших документів від різних суб`єктів владних повноважень. При цьому як убачається довідки Білоцерківської міської ради Київської області від 01.11.2019 №5571, позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 28.01.1998, відповідно, був обізнаний узгодження адміністративно-територіальних меж населених пунктів м. Біла Церква та с. Фурси Білоцерківського району згідно затверджених генеральних планів зазначених населених пунктів.

Суд зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Виходячи з аналізу вищенаведених рішень Європейського суду з прав людини, позивач став учасником правовідносин, які врегульовано оскаржуваними нормативними актами з моменту їх прийняття, набрання ними чинності, та їх застосування до позивача, тобто після 04.03.2014, 20.03.2014, 05.09.1995. Водночас, до суду з даним позовом позивач звернувся 04.11.2020, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, в якому до суду надійшла позовна заява, тобто з пропущенням шестимісячного строку звернення до суду.

Враховуючи, що протягом більше шести років дана обставина не вважалася такою, що порушує інтереси позивача, відносини між сторонами набули ознак сталості і стабільності, отже подання позовної заяви, за відсутності належного обґрунтування причин такого тривалого зволікання, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є недопустимим в силу позиції Європейського Суду з прав людини у даному питанні.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлювалось, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, суд дійшов висновку про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду та про необґрунтованість позивачем поважності підстав пропуску строку звернення до суду.

Статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (частина перша). Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на необґрунтованість позивачем поважності підстав пропуску строку звернення до суду з позовом, який залишено без руху, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, Білоцерківської районної ради, треті особи Білоцерківська міська рада Київської області, Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, виконавчий комітет Білоцерківської міської ради про визнання протиправними та нечинними рішень.

Керуючись статтею статтями 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, Білоцерківської районної ради, треті особи Білоцерківська міська рада Київської області, Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, виконавчий комітет Білоцерківської міської ради про визнання протиправними та нечинними рішень, повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, провадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.