Справа № 440/6124/20
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6124/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі-відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №15362-СГ від 03.09.2020, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,9255 га, кадастровий номер :00:006:0210 із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер :00:006:0210 із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 23.01.2020 № 2457-СГ їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,93 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів. Розроблений проект землеустрою погоджено висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 24.02.2020 за №3975/82-20, однак наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №15362-СГ від 03.09.2020 ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,9255 га, кадастровий номер :00:006:0210. Позивач зауважила, що у разі погодження проекту землеустрою відповідач позбавлений можливості приймати альтернативні рішення крім як рішень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Зазначила, що при державній реєстрації земельної ділянки державним кадастровим реєстратором здійснюється перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам Закону, якщо такі наявні, то реєстратор відмовляє у формуванні новоствореної ділянки. Вважає, що оскаржуваний наказ про відмову у затвердженні проекту землеустрою не ґрунтується на нормах закону та є протиправним.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

18.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.87-90/, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні повністю, посилаючись на інформацію, викладену у листі відділу у Кобеляцькому районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 13.11.2020 №197/407-20, згідно з якою земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, знаходиться в межах масиву земельних ділянок, які знаходяться у приватній власності, але не перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру. У наказі №15362-СГ від 03.09.2020 наведено вичерпний і точний перелік недоліків посиланнями на норми законодавства, усунення яких не перешкоджає звернення з виправленим проектом до Головного управління. Зазначає, що наявна необхідність уточнення даних щодо розміщення земельної ділянки в межах водоохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05); віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини 1 статті 150 ЗК України.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с.83-84/.

14.12.2020 до суду надійшла відповідь на відзив /а.с.107-110/, в якій позивач посилалася на те, що відповідачем не надано технічної документації до державних актів на право приватної власності громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на які наявні посилання в інформації відділу у Кобеляцькому районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, а також не зазначено координат поворотних точок даних актів, з котрих можна було б встановити, де саме знаходяться земельні ділянки. Позивач наголосила на тому, що відповідачем під час розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою було перевірено та встановлено, що на земельну ділянку відсутні будь-які права третіх осіб.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 07.07.2000 Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області /а.с.9/.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 23.01.2020 №2457-СГ надано дозвіл громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,93 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с.25/.

ФОП ОСОБА_7 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для передачі у власність гр. ОСОБА_1 загальною площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області (кадастровий номер :00:006:0210 /а.с.13-70/.

Згідно з висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 24.02.2020 №975/82-20 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області погоджений та відповідає земельному законодавству. Пунктом 7 вказаного висновку підтверджено, що проект землеустрою не потребує обов`язкової державної експертизи /а.с.70/.

06.03.2020 відділом у Кобеляцькому районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області та присвоєно кадастровий номер :00:006:0210 /а.с.71-75/.

20.03.2020 позивач подала до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області клопотання від 18.03.2020 /а.с.94/ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер :00:006:0210, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області, до якого додала проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" №9577-СГ від 03.04.2020 відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, розмір земельної ділянки 1,9255 га, кадастровий номер :006:0210, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні земельної ділянки у власність з таких підстав: статтею 58 Земельного кодексу України та статтею 87 Водного кодексу України встановлено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок та вносяться до Державного земельного кадастру. У проекті землеустрою необхідно уточнити дані щодо: віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини 1 статті 150 ЗК України з метою дотримання вимог статті 186-1 Земельного кодексу України та статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", розміщення земельної ділянки в межах (за межами) водоохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05). Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання засвідчити підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, відповідно до вимог статті 25 Закону України "Про землеустрій" та пункту 3.2 "Вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою". Крім того, документацію скріпити підписом і печаткою розробника /а.с.95-96/.

05.06.2020 позивач повторно подала до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер :00:006:0210, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області (вх. №Л-13858/0/25-20 від 05.06.2020) /а.с.97/, до якої додала проект землеустрою, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с.71-75/ та коректурний аркуш /а.с.76/.

За змістом коректурного аркушу зауваження, викладені у наказі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 03.04.2020 №9577-СГ, усунено, а саме: 1) уточнено дані щодо віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини 1 статті 150 ЗК України з метою дотримання вимог статті 186-1 Земельного кодексу України та статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" (стор.11 проекту); 2) уточнено дані щодо розміщення земельної ділянки в межах (за межами) водоохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05) (стор.59-61 проекту); 3) виправлено Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання шляхом засвідчення останньої підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, відповідно до вимог статті 25 Закону України "Про землеустрій" та пункту 3.2 "Вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою" (стор.47-57 проекту); 4) виправлено документацію шляхом скріплення підписом і печаткою розробника.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" №15362-СГ від 03.09.2020 відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, розмір земельної ділянки 1,9255 га, кадастровий номер :006:0210, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні земельної ділянки у власність з таких підстав: частиною 5 статті 116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. У проекті землеустрою необхідно уточнити дані щодо: віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини 1 статті 150 ЗК України з метою дотримання вимог статті 186-1 Земельного кодексу України та статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", розміщення земельної ділянки в межах (за межами) водоохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05) /а.с.12, 93/.

ОСОБА_1 , вважаючи наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №15362-СГ від 03.09.2020 протиправним, звернулася до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі-ЗК України).

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 116 ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частинами 9-11 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За змістом частин 5, 6 статті 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно із положеннями частин 3 -5 статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Зміст наведених норм права свідчить про те, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Отже, за змістом вищенаведених норм ЗК України підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку, визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 цього Кодексу не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №1640/2594/18.

З наказу від 03.09.2020 №15362-СГ слідує, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, розмір земельної ділянки 1,9255 га, кадастровий номер :006:0210, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні земельної ділянки у власність з таких підстав: частиною 5 статті 116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. У проекті землеустрою необхідно уточнити дані щодо: віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини 1 статті 150 ЗК України з метою дотримання вимог статті 186-1 Земельного кодексу України та статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", розміщення земельної ділянки в межах (за межами) водоохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05).

Надаючи оцінку викладеним у наказі від 03.09.2020 №15362-СГ мотивам відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд виходить з такого.

Відносно посилання відповідача на частину п`яту статті 116 Земельного кодексу України, якою встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом, суд наголошує, що у спірному наказі не обгрунтовано, у зв`язку з чим зазначена правова норма застосовується під час розгляду питання про затвердження проекту позивача, зокрема, не зазначено у власності чи користуванні яких громадян перебуває земельна ділянка, на яку претендує позивач.

Відповідач у відзиві на позовну заяву звертав увагу на інформацію, викладену у листі відділу у Кобеляцькому районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 13.11.2020 №197/407-20.

Із наданої відповідачем до матеріалів справи листа відділу у Кобеляцькому районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 13.11.2020 №197/407-20 слідує, що Відділом на службову записку про надання інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :006:0210 сільськогосподарського призначення державної власності, площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства, на яку претендує гр. ОСОБА_1 , повідомлено, що даний масив земельних ділянок заходиться у приватній власності, але не перенесений з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру згідно з Законом України "Про Державний земельний кадастр" розді VII Прикінцевих та перехідних положень п. 4, а саме: 1) ОСОБА_2 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №685093 від 22.11.2007, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0109; 2) ОСОБА_3 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №685091 від 22.11.2007, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0106; 3) ОСОБА_4 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №685092 від 22.11.2007, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0108; 4) ОСОБА_5 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №685090 від 22.11.2007, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0107; 5) ОСОБА_6 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №236780 від 08.09.2005, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0014 /а.с. 99 - 100/.

Також відповідачем надано довідку Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області №358 від 25.09.2020, згідно з якою відповідні земельні ділянки належать: 1) ОСОБА_2 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №685093 від 22.11.2007, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0109; 2) ОСОБА_3 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №685091 від 22.11.2007, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0106; 3) ОСОБА_4 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №685092 від 22.11.2007, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0108; 4) ОСОБА_5 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №685090 від 22.11.2007, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0107; 5) ОСОБА_6 , державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №236780 від 08.09.2005, площею 2 га, кадастровий номер :00:006:0014 /а.с. 91/.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зауважує, що оспорюваний наказ не містить посилань на лист відділу у Кобеляцькому районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 13.11.2020 №197/407-20 та довідку Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області №358 від 25.09.2020, зазначені документи взагалі складені після прийняття наказу, відтак такі документи не можуть бути використані відповідачем як доказ на обґрунтування правомірності наказу.

Також, суд акцентує увагу на тому, що спірний наказ містить лише загальні посилання на частину 5 статті 116 ЗК України без зазначення суб`єкта, якому належить земельна ділянка, на яку претендує позивач, та відповідного правовстановлюючого документа, а надані відповідачем документи не підтверджують факт накладання земельних ділянок інших осіб на земельну ділянку, яку бажає отримати у власність позивач.

Стосовно посилань відповідача у спірному наказі на те, що у проекті землеустрою необхідно уточнити дані щодо: віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини 1 статті 150 ЗК України з метою дотримання вимог статті 186-1 Земельного кодексу України та статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", розміщення земельної ділянки в межах (за межами) водоохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05), суд зазначає, що ідентичні підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою відповідачем були наведені у наказі від 03.04.2020 № 9577-СГ /а.с. 95 - 96/.

Водночас згідно із коректурним аркушем, поданим позивачем із повторною заявою про затвердження проекту землеустрою, зауваження, що викладені у наказі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 03.04.2020 №9577-СГ, враховано, а саме: уточнено дані щодо віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини 1 статті 150 ЗК України з метою дотримання вимог статті 186-1 Земельного кодексу України та статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" (стор.11 проекту); уточнено дані щодо розміщення земельної ділянки в межах (за межами) водоохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05) (стор.59-61 проекту).

У спірному наказі відповідачем не надано оцінки способу усунення позивачем зауваженьмдо проекту.

Крім того, суд звертає увагу на те що проект землеустрою позивача містить висновок від 24.02.2020 №3975/82-20 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, складений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області області ОСОБА_8 /а.с. 70/, за змістом якого обрана позивачем земельна ділянка не належить до особливо цінних земель (підпункт 5 пункту 6), обмеження щодо використання земельної ділянки відсутні (підпункт 6 пункту 6), проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам, а тому погоджується (п. 8, 10).

Також наявний у проекті Перелік обмежень щодо використання земельної ділянки, складений ФОП ОСОБА_7 , підтверджує, що земельна ділянка не входить до водоохоронної зони, водоохоронні та інші обмеження відсутні /а.с. 43 - 44/.

У свою чергу відповідачем не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження факту віднесення спірної земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини 1 статті 150 ЗК України або розміщення її в межах водоохоронної зони та наявність водоохоронних обмежень.

Також суд наголошує, що зважаючи на те, що проект землеустрою погоджено у визначеному законом порядку, у відповідача відсутні підстави перевіряти такий проект землеустрою на відповідність вимогам ЗК України та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів та висувати власні зауваження до цього проекту.

Враховуючи викладене, посилання відповідача у спірному наказі на необхідність уточнення даних щодо віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель та розміщення земельної ділянки в межах (за межами) водоохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05), є необґрунтованим та безпідставним.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення державним органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Подібні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 23.10.18 у справі №822/1817/18, від 02.04.19 у справі №822/1878/18.

Беручи до уваги наведене вище, суд приходить до висновку, що спірний наказ не ґрунтується на вимогах закону, прийнятий без наведення належних і достатніх підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, а відтак, є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер :00:006:0210 із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів, суд виходить з такого.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи повноваження суду та предмет доказування у цій справі, суд дійшов висновку, що належним способом захисту та відновлення прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. №Л-13858/0/25-20 від 05.06.2020) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер :00:006:0210, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області, з урахуванням висновків суду.

За таких обставин позовна вимога про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер :00:006:0210 із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів, задоволенню не підлягає.

Отже, адміністративний позов належить задовольнити частково. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при поданні позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №47797 від 27.10.2020 /а.с.80/.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами першою та дев`ятою статті 139 згаданого Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 08.10.2020 /а.с. 77/ та додатки до вказаного договору №1 від 08.10.2020 "Перелік послуг, що зобов`язується надати адвокат" та №2 від 08.10.2020 "Попередній розрахунок вартості послуг" /а.с. 78-79/.

Так, відповідно до пункту 4.2 договору про надання правової допомоги від 08.10.2020, укладеного між громадянкою ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_9 , гонорар адвоката визначається обсягом виконаної роботи та погоджується сторонами окремо на підставі складних додатків для цього договору, а також актів виконаних робіт (наданих послуг).

Суду не надано акти виконаних робіт (наданих послуг), а також документи про оплату гонорару адвокату (квитанцію, платіжне доручення тощо). Надані позивачем додатки до вказаного договору №1 від 08.10.2020 "Перелік послуг, що зобов`язується надати адвокат" та №2 від 08.10.2020 "Попередній розрахунок вартості послуг" /а.с. 78-79/ свідчать лише про намір сторін надати /отримати юридичні послуги та їх оплатити, а не про фактичне надання/отримання юридичних послуг та їх оплату.

З огляду на викладене, позивачем не доведено фактичне понесення витрат на правничу допомогу адвоката Кумечко М.С., у зв`язку з чим сума судових витрат на правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягає.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" №15362-СГ від 03.09.2020.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. №Л-13858/0/25-20 від 05.06.2020) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер :00:006:0210, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол