Справа № 147/1338/19
Суддя: Натальчук О. А.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/1338/19
Провадження № 6-а/147/2/21
УХВАЛА

іменем України

13 січня 2021 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №2 Тростянецького ВП Савченка Олега Олеговича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заяву обґрунтував тим, що у жовтні 2020 року він отримав виконавчий лист по адміністративній справі №147/1338/19 про стягнення з Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області на його користь судового збору у розмірі 384, 20 грн., який було сплачено за подання позовної заяви. З посиланням на статті 374 та 376 КАС України, ОСОБА_1 просив суд замінити боржника в адміністративній справі №147/1338/19 з Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області на ГУНП у Вінницькій області. Також просив видати новий виконавчий лист, а виконавчий лист від 07.10.2020 р. визнати таким, що не підлягає виконанню.

Сторони в судове засідання не з`явились. ОСОБА_1 просив розглядати справу без його участі.

Представник Тростянецького ВП ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні без участі сторін, відповідно до ч.2 ст. 379 КАС України, суд розглянув заяву на основі наявних в матеріалах справи доказах.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.08.2020 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП №2 Тростянецького ВП Савченка О.О. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково. Скасовано постанову серії ДП 18 № 390310 від 06.12.2019 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП закрито.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області судовий збір у розмірі 384грн. 20 коп.

07.10.2020 р. Тростянецький районний суд Вінницької області видав виконавчий лист №147/1338/19.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У виконавчому листі №147/1338/19 боржником вказано Тростянецьке ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Позивач звернувся до Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області з заявою про стягнення коштів, яке в свою чергу повідомило про неможливість виконання виконавчого листа Тростянецького районного суду за №147/1338/19, оскільки у ньому не міститься ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, це вибуття сторони виконавчого провадження.

За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на зміст наведеної норми процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні.

Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року (справа № 905/1956/15).

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

У заяві про заміну сторони виконавчого провадження позивач просить замінити боржника згідно виконавчого листа з Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області на ГУНП у Вінницькій області.

У межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, для встановлення факту правонаступництва визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта Тростянецького ВП, або перехід повністю чи частково його функцій до Головного управління національної поліції Вінницької області. Інакше відсутність підстав правонаступництва доводить неможливість його здійснення.

Суд встановив, що заявником не зазначено про те, що Тростянецьке ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області перебуває в процесі припинення або ліквідації, тобто не встановлено вибуття боржника у виконавчому провадженні №147/1338/19.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, позивач звертався до суду з позовною заявою саме до уповноваженої особи Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме інспектора СРПП №2 Тростянецького ВП Савченка О.О., а не до Головного управління НП у Вінницькій області.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Отже, висновок про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним».

Така правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання (Постанова КЦС ВС від 24.12.2020 р.№639/2561/18-ц).

Щодо вимоги заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст.374 КАС України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, необхідність визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути пов`язана з тим, що виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 (справа №752/2391/17 (2а-14/09)), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 25.09.2015, дійшов висновку, що наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

Визначаючись щодо наявності підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд акцентує, що рішення Тростянецького районного суду Вінницької області набрало законної сили 01.09.2020 року, а відтак, на думку суду, процесуальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Щодо наявності матеріальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази добровільного виконання боржником поза межами виконавчого провадження рішення суду від 19.08.2020 або закінчення виконавчого провадження в наслідок виконання рішення боржником.

Таким чином судом встановлено, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про помилковість видачі виконавчого документа чи добровільного його виконання,

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 243, 248 , 379 КАС України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №2 Тростянецького ВП Савченка Олега Олеговича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Суддя О.А. Натальчук