Справа № 607/790/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 січня 2021 року

Київ

справа №607/790/20

адміністративне провадження №К/9901/36322/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Мороз Л.Л.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Міністерства оборони України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року разом з клопотаннями про поновлення строку на касаційне оскарження та відстрочення від сплати судового збору надійшла до Верховного Суду 28 грудня 2020 року.

Згідно із відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до суду 23 грудня 2020 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У клопотанні про поновлення строку Міністерство оборони України, посилаючись на частину другу статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, просить його поновити, вказуючи на те, що копію рішення апеляційного суду, яка надійшла на електронну пошту Міністерства, отримав 25 листопада 2020 року.

Однак, враховуючи відсутність доказів отримання копії рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції позбавлений можливості визначити чи подано касаційну скаргу у строк, встановлений статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Вирішуючи клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору, суд виходить з наступного.

У клопотанні Міністерство оборони України, вказуючи на те, що воно, як розпорядник бюджетних коштів, здійснює у необхідних випадках бюджетні видатки (в тому числі на сплату судового збору) через Державну казначейську службу, проходження яких потребує певного часу, просить відстрочити йому сплату судового збору.

Частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення застосовується, обумовлені статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Вивчивши клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки вказана скаржником обставина не є поважною підставою для відстрочення сплати судового збору.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, позов містить одну вимогу немайнового характеру.

За змістом підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду) ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1681,60 грн (2102,00х0,4х200%).

Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статті 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

За таких обставин, касаційну скаргу Міністерства оборони України слід залишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків, шляхом подання до суду належних доказів на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішень та документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 121, 329, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Міністерству оборони України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Залишити без руху касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

3. Надати Міністерству оборони України десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

4. Надіслати Міністерству оборони України копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя В.М. Бевзенко

Суддя Л.Л. Мороз