Справа № 175/3165/20
Суддя: Ребров С. О.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/3165/20
Провадження № 2-а/175/70/20
Рішенням

Іменем України

04 січня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.

при секретареві - Черкановій Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області старшого лейтенанта поліції 1 батальйону 4 роти Німченка О.М., Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ №3021869 -

встановив:

04 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області старшого лейтенанта поліції 1 батальйону 4 роти Німченка О.М., Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ №3021869.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.08.2020 року о 10:14 год інспектором Батальйону Патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області, старшим лейтенантом поліції, 1 батальйон 4 рота Німченком Олександром Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3021869 за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 170 грн.

23.08.2020 року близько 10 год позивач дійсно рухався по вул.Броварській в с.Проліски, Бориспільського району Київської області на транспортному засобі LEXUS LX 450, 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 .

Вказаний транспортний засіб належить на праві власності компанії TBC LEASING JSC, яка зареєстрована за законодавством Грузії (реєстраційний номер 205016560).

Згідно договору лізингу №LA-85325 від 16.07.2019 транспортний засіб перебуває у користуванні лізингоотримувача компанії IVERIA INDRUSTRIES LLC, що зареєстрована за законодавством Грузії, (реєстраційний номер 445497631).

Відповідно до договору комерційного представництва (агентський договір) від 26.08.2019р., який укладено між компанією IVERIA INDRUSTRIES LLC та ОСОБА_1 , позивач здійснюю комерційне представництво вказаної компанії в Україні.

Відповідно до п. 2.2. «д» цього договору компанія IVERIA INDRUSTRIES LLC зобов`язана забезпечити позивача, як комерційного агента, необхідною матеріально-технічною базою, в тому числі транспортним засобом.

На виконання умов вказаного договору позивачу був ввірений транспортний засіб LEXUS LX 450, 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , передано його свідоцтво про реєстрацію та видані відповідні довіреності:

- власником TBC LEASING JSC - довіреність №6350/9 від 26.08.2019р.

- лізингоотримувачем IVERIA INDRUSTRIES LLC - довіреність №26-08/19-1 від 26.08.2019р.

Згідно вказаних документів транспортний засіб ідентифіковано наступним чином: Модель: LEXUS LX 450, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , тип: High Passability, свідоцтво: НОМЕР_3 , рік випуску: 2019. Транспортний засіб має вищевказані номерні знаки. Вказаний транспортний засіб перебуває в Україні згідно митного режиму тимчасового ввезення.

23.08.2020 року близько 10 год., під час керування вказаним транспортним засобом, позивача зупинив інспектор БПП у м.Бориспіль УПП Київської області ст.лейтенант поліції Німченко О.М. Після перевірки наданих документів вищевикладеним, Німченко О.М. прийняв постанову від 23.08.2020р. серія ЕАМ №3021869 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до п.5 постанови: «5. Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 23.08.2020 року 10:09:27 с.Проліски, вул.Броварська, 4 водій керував тз з номерним знаком, що не відповідає вказаному тз, чим порушив п.2.9.в. ПДР - керування водієм тз з номерним знаком, що не належить цьому засобу. Стаття, частина статті КУпАП: ст.121 ч.6».

Позивач зазначає, що інспектор при винесенні постанови порушив правила розгляду справи щодо адміністративного правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, а тому позивач вважає вказану постанову незаконною, винесену без дотримання вимог чинного законодавства, вимог КУпАП, без фактичного розгляду справи, без з`ясування всіх обставин справи та без дотримання належної процедури. Таким чином, враховуючи відсутність будь-яких підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник Шеретова О.В., надала заяву щодо розгляду справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, та заперечення, згідно яких просив провести розгляд справи без участі представника та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, долучивши також відеозапис.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 23.08.2020 року о 10:14 год інспектором Батальйону Патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області, старшим лейтенантом поліції, 1 батальйон 4 рота Німченком Олександром Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3021869 за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 170 грн.

Також судом встановлено, що відповідач у відзиві посилається лише на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу іншої країни реєстрації (Грузія) та не наводить жодного заперечення щодо неврахування інших наданих йому документів на транспортний засіб (довіреності від власника та лізингоотримувача), за якими вбачається приналежність встановлених номерних знаків транспортному засобу.

Заперечення відповідача зводяться лише до приписів п.2.9.в ПДР України. При цьому, відповідач не наводить жодного заперечення та пояснення проти доводів позову щодо відсутності державної реєстрації транспортного засобу в органах МВС в силу п.п.3,7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998р., ч.8 ст.380 Митного кодексу України, та щодо незастосування ст.13 Договору між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 09.01.1995р., який ратифіковано Законом України N 451/95-ВР від 22.11.95, ч.1 ст. 9 Конституції України.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи - висновок ВС у Постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Суд критично ставиться щодо посилання відповідача на те, що відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 змінив номерний знак НОМЕР_4 на номерний знак НОМЕР_5 , тому, за висновком відповідача, ОСОБА_1 визнав свою провину та усвідомлював наявність правопорушення.

Про наявність обох номерних знаків позивач зазначає у позові на підставі підтверджуючих документів. Тому, заміна номерного знаку на зауваження поліцейського не суперечить твердженням ОСОБА_1 . Крім того, з відеозапису вбачається категорична незгода позивача із фактом правопорушення, що спростовує висновок відповідача про визнання вини.

Більш того, за висновком ВС у Постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17 визнання вини у вчиненні порушення ПДР за відсутності інших доказів не може бути достатнім доказом такого порушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, при огляді судом диску долученим позивачем з наявним на ньому відеозаписом, судом встановлено, що відеозапис здійснено вже після зупинки транспортного засобу, після перевірки ним документів на транспортний засіб та містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, тобто порушення інспектором ст. 251 КУпАП зокрема наявності розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцем вчинення, порядок розгляду справи інспектором відсутній. Тобто, суд розцінює наявний в матеріалах справи диск, як належний доказ, що постанову було складено без належного розгляду справи на місці правопорушення, чим порушено права позивача.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином судом встановлено, що при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, інспектором було проігноровано вимоги ст. 251 КУпАП відповідно до якого, ним як суб`єктом владних повноважень, повинен здійснюватись розгляд адміністративного правопорушення.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б їх обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

За приписами ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого виявляє причини та умови, що спричиняють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3021869 від 23 серпня 2020 року, винесена з порушенням норм адміністративного законодавства, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно адміністративного судочинства України завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу, власності, прав та інтересів підприємств, установ, організацій, встановлення правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання у громадян поваги до Конституції та інших законів України, поваги до гідності та честі інших громадян, виконання своїх обов`язків, правил співжиття, відповідальності перед суспільством.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

У зв`язку з відсутністю вищевказаних підстав, суд вважає слід відмовити в задоволенні вимоги про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат вирішити згідно ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Таким чином, в зв`язку з задоволенням позовних вимог понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. підлягають до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень .

На підставі викладеного та керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 7, ч. 6 ст. 121, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 78, 159-162, 165, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області старшого лейтенанта поліції 1 батальйону 4 роти Німченка О.М., Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ №3021869 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.08.2020р. серія ЕАМ №3021869, винесену інспектором Батальйону Патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області, старшим лейтенантом поліції, 1 батальйон 4 рота, Німченком Олександром Миколайовичем, відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) за ч.6 ст.121 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 170 грн..

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Ребров