Справа № 640/1588/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м. Київ № 640/1588/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про стягнення коштів,

установив:

20.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Дельта Банк», про стягнення 3% річних від простроченої суми у розмірі 18016,08 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що станом на день звернення до суду з даним позовом йому не виплачено відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк», а відтак він має право на стягнення з Фонду 3% річних за час прострочення зобов`язання з виплати гарантованого відшкодування.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М. від 26.02.2020 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

18.03.2020 від Фонду до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив про те, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, а свої обов`язки відповідач здійснює на підставі Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), який є спеціальним. Отже, Фонд не платить за власний рахунок неустойку, штрафи, пеню, інфляційні, річні та інше за неналежне виконання чи невиконання Банком перед своїми кредиторами.

Суд оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності на підтвердження й спростування заявлених вимог, встановив наступне.

Між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір №005-29544-220115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 22.01.015, за умовами якого вкладник розміщує на вкладному рахунку № НОМЕР_1 до 22.04.2015 суму у розмірі 10 000,00 доларів США. Згідно пункту 1.10 Договору у разі закінчення строку залучення вкладу вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки, відкритий в установі банку. Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті №44752867 від 22.01.2015 на вкладний рахунок позивача зараховано суму 10 000,00 доларів США.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В (далі - Уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк).

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 20.07.2015 ПАТ «Дельта Банк» починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 30.04.2015 включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

В подальшому, позивач звернувся до Уповноваженої особи із заявою про включення його до списку вкладників для здійснення виплат за вкладами та забезпечення проведення виплат.

Листом від 29.05.2015 № 05-2991481 Уповноважена особа Фонду відповідач повідомив позивача, що наразі відповідальні працівники Фонду проводять детальний аналіз депозитного портфелю Банку з метою прийняття відповідних рішень щодо формування реєстрів вкладників та подальшої взаємодії з вкладниками банку в частині здійснення виплат грошових коштів, розміщених останніми відповідно до умов договорів банківського рахунку та банківського вкладу.

Позивач дізнався про відсутність його в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а також те, що представником АТ «Дельта Банк» складено лист від 23.09.2015, яким повідомлено, що договір банківського вкладу №005-29544-220115 від 22.01.2015 є нікчемним відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 38 Закону № 4452-IV.

Зазначені правовідносини були предметом судової ревізії у справі № 826/24882/15, за результатом якої Шостим апеляційним адміністративним судом постановою від 13.11.2019 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2019 та ухвалено нове, яким зобов`язано Уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» надати Фонду додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 грн за рахунок коштів Фонду ОСОБА_1 за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 005-29544-220115 від 22.01.2015 укладеним з ПАТ «Дельта Банк».

Верховний Суд ухвалою від 18.12.2019 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі № 826/24882/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк», треті особи: Фонд, ПАТ «Дельта Банк», про зобов`язання вчинити дії.

На виконання вищезазначеного рішення суду ОСОБА_1 включено до вказаного переліку, та згідно із витягом із Переліку виплачених відшкодувань станом на 20.03.2020 позивач отримав 02.03.2020 кошти на відшкодування за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 200 000, 00 грн, натомість позивач, вважаючи, що у зв`язку із затримкою виплати коштів на відшкодування за вкладом відповідач повинен виплатити йому три проценти річних простроченої суми у розмірі 18 016,08 грн, звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 Цивільного кодексу України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до статей 526, 525 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 3 Закону № 4452-IV Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Фонд є юридичною особою публічного права. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном. Фонд є економічно самостійною установою.

Шкода, заподіяна внаслідок рішень, дій та/або бездіяльності Фонду (його працівників), у тому числі шкода, заподіяна внаслідок професійної помилки членів виконавчої дирекції Фонду та/або уповноважених осіб Фонду, відшкодовується Фондом згідно із законодавством та страховими компаніями відповідно до умов договорів страхування (у разі їх укладення) (частина третя статті 16 Закону № 4452-IV).

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (частина перша статті 26 Закону № 4452-VI).

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 26 Закону № 4452-VI).

З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (частина перша статті 36 Закону № 4452-VI ).

У відповідності до положень частини п`ятої статті 36 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється в тому числі нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Як встановлено в ході судового розгляду, гарантовану суму відшкодування позивач отримав 02.03.2020 в розмірі 200 000, 00 грн.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що 3% річних є збитками, які спричинені позивачу внаслідок дій працівника Фонду.

Згідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 2 Закону № 4452-IV визначає, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення, та є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому стаття 625 Цивільного кодексу України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання.

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 6-2829цс16, яка є обов`язковою для застосування судом.

Крім того, між позивачем та Фондом відсутні договірні відносини, оскільки свої обов`язки останній здійснює на підставі Закону № 4452-IV, який є спеціальним нормативним актом. Певні строки виплати суми відшкодування коштів за вкладами даним Законом не встановлені.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Фонд не має фінансових зобов`язань перед позивачем, а нараховані на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України три проценти річних не можуть бути стягнуті з відповідача як шкода, то суд доходить висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача.

Поряд із цим, суд зазначає, що позивач не звертався до відповідача із відповідною заявою про стягнення з Фонду на його користь заподіяних збитків на загальну суму 18 016, 08 та, як наслідок, відповідач не відмовляв йому у здійсненні таких виплат.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про стягнення коштів, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак