Справа № 127/27151/20
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/448/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Щербатюк І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №127/27151/20 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної Поліції Київської області ДПП капрала поліції Бахуренка Владислава Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.11.2020 відповідачем відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАМ №3461359 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 21.11.2020 о 18 год. 16 хв. рухаючись трасою М05 Київ-Одеса 60 км, керував транспортним засобом MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом платформа FaymonvilleST д.н.з. НОМЕР_2 , та перевозив великогабаритний вантаж (комбайн), що за шириною перевищував 2,6 метра, та не мав дозволу на проїзд великогабаритного вантажу, погодженого з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає ухваленою безпідставно та з істотним порушенням прав ОСОБА_1 , яка не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню враховуючи наступне.

По-перше у зазначеній постанові вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом платформа FaymonvilleST д.н.з. НОМЕР_2 , та перевозив великогабаритний вантаж (комбайн), що за шириною перевищував 2,6 метра, та не мав дозволу на проїзд великогабаритного вантажу, погодженого з органами Національної поліції, однак позивач має дозвіл № 2020-6 НГ від 13.11.2020 на проїзд великогабаритного вантажу з терміном дії з 13.11.2020 по 30.11.2020, що виключає порушення ним пункту 22.5 ПДР та ч. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ №30 від 18.01.2001.

По-друге позивач зазначив, що його дії кваліфіковано інспектором поліції за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, однак, відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, дія частини 1 цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

По-третє - при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення були порушені вимоги, що регламентують порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, наведені у ст. ст. 278, 279, 280 КУпАП.

Зокрема, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, не надано пояснень особи, яка притягнута до відповідальності, пояснень свідків, показань технічних засобів в тому числі відеозаписів з портативних реєстраторів працівників поліції, даних вимірювальної техніки тощо.

Крім того, в супереч встановленого Порядку габаритно-вагового контролю він не був здійснений працівником поліції у відповідному пункті контролю із використанням атестованого обладнання, а постанова винесена на місці зупинки транспортного засобу без визначення конкретних розмірів транспортного засобу.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити та скасувати постанову серії ЕАМ №3461359 від 21.11.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної Поліції Київської області ДПП капрала поліції Бахуренка Владислава Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Цією ж ухвалою відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що вимоги позивача є безпідставними. Так, під час несення служби на автодорозі М-05 18 км, 21.11.2020 близько 18:11 год., екіпажем патрульної поліції був виявлений транспортний засіб MAN TGX 26.480, номерний знак НОМЕР_3 , разом із напівпричепом Fiymonville stdz- 3-va, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в правій крайній смузі та здійснював перевезення вантажу, що перевищував візуально встановлені параметри, а саме ліва сторона вантажу виступала за межі смуги, в якій рухалися транспортні засоби, та частково знаходилась над сусідньою смугою з лівої сторони. Таким чином у відповідача було достатньо підстав вважати, що особа могла вчинити адміністративне правопорушення, а отже зупинка транспортного засобу була виконана з дотриманням вимог ст. 35 Закону. Поряд з тим перевищення габаритних розмірів вантажу, що перевозиться можливе не лише за допомогою спеціального контролю, а і за допомогою відповідної товарно-транспортної накладної, якою встановлено параметри вантажу, що і було виконано відповідачем або іншої дозвільної документації, що перевозиться. У даному випадку позивач не пред`явив дозвіл в якому було зазначено параметри транспортного засобу яким здійснювалось перевезення вантажу. Під час розгляду справи водій визнав що перевозить великогабаритний вантаж, спочатку повідомив, що має дозвіл на перевезення, але згодом повідомив що дозвіл він не може надати оскільки він відсутній у нього, а отже вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною у повному обсязі.

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33, 284 КУпАП поліцейським було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАМ №3461359 від 21.11.2020 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Представник відповідача зазначає, що інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зробив висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на наведене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.11.2020 поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної Поліції Київської області ДПП капралом поліції Бахуренком Владиславом Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАМ №3461359 від 21 листопада 2020 року, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 21.11.2020 о 18 год. 11 хв. рухаючись по автомобільній дорозі М-05 «Київ - Одеса», 60 км, керував транспортним засобом TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом платформа Faymonville ST д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж, сільхозтехніку (комбайн) ширина якого більше ніж 2.6 м, та не мав відповідного дозволу на проїзд великогабаритного вантажу, погодженого з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122,126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 статті 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної Поліції Київської області ДПП капралом поліції Бахуренком В.О.

Згідно з частиною першою статті 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом порушив вимогу пункту 22.5 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В позовній заяві позивач зазначає про те, що він дійсно керував транспортним засобом TGX 26.480, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом платформа Faymonville ST д.н.з. НОМЕР_2 , що перевозив великогабаритний вантаж, сільхозтехніку (комбайн) ширина якого більше ніж 2.6 м, однак позивач мав дозвіл №2020-6 НГ від 13.11.2020 на проїзд великогабаритного вантажу з терміном дії з 13.11.2020 по 30.11.2020.

Дана обставина не спростована відповідачем.

На підтвердження даних обставин позивачем до позовної заяви було надано копію відповідного дозволу.

Досліджений у судовому засіданні дозвіл №2020-6 НГ від 13.11.2020 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (MAN TGX 26.480, НОМЕР_1 , причіп: Faymonville STBZ-3-VA, НОМЕР_2 , вантаж: техніка), виданий Відділом безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, з терміном дії з 13.11.2020 по 30.11.2020, повністю спростовує твердження відповідача, щодо відсутності та не надання працівнику поліції позивачем відповідного дозволу, який давав право рухатись йому автомобільною дорогою М05 Київ Одеса.

Твердження позивача, щодо надання дозволу працівникам поліції під час зупинки транспортного засобу 23.11.2020, відповідачем жодним чином не спростовані. Жодних доказів: відеозапису фотофіксації вчинення правопорушення водієм транспортного засобу, пояснень свідків чи очевидців, матеріали справи не містять.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Відповідно до пункту 3.3. Розділу ІІІ вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Як вбачається з матеріалів справи, до відзиву на позов представником відповідача не було додано диску з відеозаписом. Крім того, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення відеофіксації правопорушення.

Таким чином, наявність у позивача дозволу №2020-6 НГ від 13.11.2020 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, свідчить про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутність такого дозволу.

Крім того, приміткою до статті 132-1 КУпАП передбачено, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

З матеріалів справи слідує, що постановою серії ЕАМ №3461359 від 21 листопада 2020 року поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної Поліції Київської області ДПП капралом поліції Бахуренко В.О. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. У постанові зазначено, що 21.11.2020 о 18 год. 11 хв. ОСОБА_1 рухаючись трасою М05 Київ-Одеса 60 км, керував транспортним засобом MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом платформа FaymonvilleST д.н.з. НОМЕР_2 , та перевозив великогабаритний вантаж (комбайн), що за шириною перевищував 2,6 метра, та не мав дозволу на проїзд великогабаритного вантажу, погодженого з органами Національної поліції, чим порушив пункт 22.5 ПДР України Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних та великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Тобто, позивача притягнуто до відповідальності за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами.

Проте, як зазначено вище, примітка до ст. 132-1 КУпАП унеможливлює притягнення особи за порушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити відхилення інших доказів.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа УПП у м. Вінниці, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучив та суду не надав.

При цьому, обов`язок, щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. (ч. 2 ст. 251 КУпАП)

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Водночас, суд звертає увагу, що зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач керуючи транспортним засобом перевозив вантаж сільськогосподарську техніку (комбайн), ширина якого перевищує 2,6 метра, та не мав дозволу на проїзд великогабаритного вантажу, погодженого з органами Національної поліції.

Однак, у постанові серії ЕАМ №3461359 від 21.11.2020 відповідач, який виніс оскаржувану постанову, не зазначив вид та найменування приладів, які використовувалися для відповідних вимірювань.

Таким чином, під час винесення оскаржуваної постанови поліцейським Бахуренком В.О. не були визначені конкретні розміри транспортного засобу вантажу, перевезення якого здійснював позивач.

Процес визначення розмірів великогабаритних (великовагових) вантажів передбачений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджені Постановою КМУ № 879 від 27.06.2007 р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (долі - Порядок №879).

Зокрема, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (пункт 1 Порядку №879).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку №879).

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури (пункти 12-14 Порядку №879).

Пункт 15 Порядку №879 визначає, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до пунктів 16, 18, 19 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контрою із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контрою уповноважений видавати такі сертифікати.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (пункт 20 Порядку №879).

Таким чином, проведення габаритно-вагового контролю щодо здійснення відповідних вимірювань, віднесення того чи іншого транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних, є виключною компетенцією Укртрансбезпеки, а не органів Національної поліції.

Відповідно до пункту 3 та 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі Порядок 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Абзацом першим пункту 16 Порядку 1567 визначено - Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пунктів 20 та 21 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за встановленою формою. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис.

Згідно пункту 2.4-2 Правил дорожнього руху України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п.21 Порядку №879).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачу після складання оскаржуваної постанови подальший рух транспортним засобом заборонено не було, та він продовжив рух за місцем призначення.

Крім того, згідно пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками (підпункт 9 пункту 2 Порядку №879).

Таким чином, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Натомість, судом встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача не було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях відповідно до вимог встановлених законом, такий контроль (вимірювання габаритів транспортного засобу та об`єкта, який перевозиться) поліцейським не здійснювався взагалі, оскільки поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної Поліції Київської області ДПП капралом поліції Бахуренком Владиславом Олеговичем на автодорозі М-05 Київ - Одеса 60 км було зупинено ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та перевозив великогабаритний вантаж (комбайн), що за шириною візуально перевищував 2,6 метра, та відразу на місці зупинки транспортного засобу, не здійснюючи жодних вимірювань, винесено оскаржувану постанову.

В той же час, під час винесення спірної постанови поліцейським ОСОБА_2 , який, зокрема, і не наділений повноваженнями для здійснення габаритно-вагового контролю, не були визначені конкретні розміри транспортного засобу та великогабаритного вантажу (комбайну), яким здійснював керування позивач та об`єкта, який перевозився, не були зазначені відповідні розміри у постанові та не було взято до уваги наданий позивачем дозвіл №2020-6 НГ від 13.11.2020 на проїзд великогабаритного вантажу, який погоджений з органами Національної поліції.

Поряд з цим, доказів того, що відповідачем здійснювався габаритно-ваговий контроль на підставі первинних документів (документальний контроль) матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив порушення пункту 22.5 ПДР України, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 132-1 КУпАП не може бути здійснено, за відсутності доказів вчинення такого правопорушення.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕАМ №3461359 від 21 листопада 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за порушення ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, винесену поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної Поліції Київської області ДПП капралом поліції Бахуренком Владиславом Олеговичем та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 132-1, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 139, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАМ №3461359 від 21 листопада 2020 року, винесену поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної Поліції Київської області ДПП капралом поліції Бахуренком Владиславом Олеговичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 510 гривень скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять грн. сорок коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної Поліції Київської області ДПП капрал поліції Бахуренко Владислав Олегович, місце роботи: 09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18-А.

Суддя: