Справа № 461/238/21
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/238/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Цибулько О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (адреса:79007, м.Львів, вул. Січових Стрільців,11, ) до ОСОБА_1 (з його слів ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення іноземця за межі України, -

в с т а н о в и в :

ГУ ДМС України у Львівській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить видворити останнього,за межі території України.

В обґрунтування позову покликається на те, що 21.10.2020 року працівниками ГУ ДМС у Львівській області був виявлений та затриманий громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України.

При перевірці документів громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 працівниками міграційної служби було встановлено, що дана особа перевищила дозволений строк свого перебування на території України більше 90 днів протягом 180 днів, чим порушив п.2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ № 150 від 15.02.2012 року. Вказаний громадянин ухилявся від виїзду з України, відмітки про продовження терміну перебування на території України в паспортному документі іноземця відсутні, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні. В подальшому 21.10.2020 року у відповідності до ст.254, 255, 256 КУпАП, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Крім цього, 22.10.2020 року ГУ ДМС у Львівській області було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України, та зобов`язано його покинути територію держави у термін до 21.11.2020 року.Відповідач належним чином ознайомлений з даним рішенням, отримав його примірник, про що свідчить його підпис та повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

На даний час громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав рішення про примусове повернення за межі України. Позивач просить суд прийняти рішення про його примусове видворення за межі території України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. До суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач подав суду заяву, належним чином перекладену перекладачем, про розгляд справи у його відсутність, у якій повідомив про те, що в послуг адвоката не потребує та з позовом погоджується.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що 21.10.2020 року працівниками ГУ ДМС у Львівській області був виявлений та затриманий громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України.

При перевірці документів громадянина було встановлено, що громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 перевищив дозволений строк свого перебування на території України більше 90 днів протягом 180 днів. Вказаний громадянин ухилявся від виїзду з України, відмітки про продовження терміну перебування на території України в паспортному документі іноземця відсутні, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

21.10.2020 року відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 у відповідності до ст.254, 255, 256 КУпАП, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

22.10.2020 року ГУ ДМС у Львівській області, у відповідності до вимог ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон №3773), було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України, та зобов`язано його покинути територію держави у термін до 21.11.2020 року. На даний час громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ,не виконав рішення про примусове повернення за межі України.

Відповідач належним чином ознайомлений з даним рішенням, отримав його примірник, про що свідчить його підпис та повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

Після закінчення визначеного для іноземців терміну перебування на території України (90 днів протягом 180 днів) зазначений громадянин ухилявся від виїзду з України, відмітки про продовження терміну перебування на території нашої держави в паспортному документі іноземця відсутні, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

На даний час громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 не виконав рішення про примусове повернення за межі України.

Крім того, встановлено, що відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", її видворення за межі території України не буде загрожувати її життю або свободі; небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки, відсутні, що також знайшло своє підтвердження в ході розгляду судової справи.

Згідно з ч.4 ст.46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до вимог ч.3 ст.29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави (ч. 1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Відповідно до вимог частин 1 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням відповідного органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову ГУДМС України у Львівській області про видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України та проживання без дозволів на право перебування на території держави, не виконав рішення про його примусове повернення, постійного місця проживання та близьких родичів на території України не має, до органів та підрозділів міграційної служби з заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування або про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, а відтак грубо порушив вимоги ст. ст. 9, 16, 23, 26 Закону №3773.

Керуючись ст. ст. 243-245, 289, 371 КАС України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (адреса:79007, м.Львів, вул.Січових Стрільців,11, ) до ОСОБА_1 (з його слів ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення іноземця за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 (з його слів ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), за межі території України.

Допустити негайне виконання постанови.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко