Справа № 160/14956/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» до Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Офіс великих платників податків ДПС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
12.11.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (далі ПрАТ «Дніпропетровський агрегатний завод», позивач) до Державної податкової служби України (далі ДПС України, відповідач), в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що у розумінні приписів абз.2 п.100.9 ст.100 Податкового кодексу України заява позивача від 25.04.2019р. про розстрочення сплати податкового зобов`язання мала бути розглянута саме ДФС України, правонаступником якого є ДПС України, оскільки стосується розстрочення податкового зобов`язання з податку на додану вартість, який є загальнодержавним податком, на суму понад 1 мільйон гривень, а саме: на суму 2800000,00грн., однак, в порушення вищевказаних приписів закону, відповідач жодного рішення за заявою позивача не прийняв, а відповідь з цього приводу надійшла від Офісу великих платників податків ДФС, який не мав повноважень на розгляд вказаної заяви підприємства.
Крім того, вказаною ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Офіс великих платників податків ДПС та встановлено йому строк для подання письмових пояснень на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
04 грудня 2020 року до канцелярії суду від Офісу великих платників податків ДПС надійшла заява про вихід зі спрощеного провадження та розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження.
Станом на 15.01.2021р. відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, хоча копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 17.11.2020р. разом із копією позовної заяви та всіма доданими до неї документами отримана ДПС України 22.12.2020р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким надсилалися ці документу відповідачу та яке міститься в матеріалах справи. Також відповідачем до суду не надано будь-яких заяв, клопотань, повідомлень, в яких би останній виклав своє бажання надати до суду його в більш пізній термін.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
25.04.2019р. ПрАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» звернулося до Офісу великих платників податків ДФС з заявою про розстрочення сплати податкового зобов`язання, в якій, з посиланням на тяжкий фінансовий стан підприємства та недостатність обігових коштів, просило відповідно до приписів ст.100 Податкового кодексу України розстрочити сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 2800000,00грн. строком на 8 місяців.
Позивач, вважаючи, що розгляд його заяви від 25.04.2019р. про розстрочення сплати податкового зобов`язання повинна була здійснити ДФС України, а не Офіс великих платників податків ДФС, та стверджуючи, що станом на 11.11.2020р. рішення ДФС України за результатом розгляду цієї заяви він не отримав, що, на його думку, свідчить про допущення відповідачем бездіяльності з цього приводу, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано та визначено Податковим кодексом України (далі ПК України).
Порядок, умови та підстави розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків визначено статтею 100 ПК України.
Так, згідно з п.100.1 ст.100 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про розстрочення податкових зобов`язань) розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.
Пунктом 100.2 статті 100 ПК України передбачено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.100.8 ст.100 ПК України рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки приймається у такому порядку:
- стосовно загальнодержавних податків та зборів - керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням особливостей, визначених пунктом 100.9 цієї статті;
- стосовно місцевих податків та зборів - керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки та збори.
За приписами абз.1 п.100.9 ст.100 ПК України рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, крім випадків, передбачених цим пунктом, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, про що повідомляється центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з абз.2 п.100.9ст.100 ПК України рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, у разі, якщо сума, заявлена до розстрочення, відстрочення, або сума розстрочених, відстрочених грошових зобов`язань чи податкового боргу, щодо яких переносяться строки сплати, становить 1 мільйон гривень та більше, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до абз.3 п.100.9ст.100 ПК України рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум, якщо сума попередньо наданого розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу не була погашена, приймається за вмотивованим та обґрунтованим рішенням керівника (заступника керівника) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
При цьому п.100.13 ст.100 ПК України передбачено, що Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п.2.1 Порядку №574 розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) можуть надавати в межах повноважень за кожним окремим випадком:
- Міністерство доходів і зборів України - без обмежень суми;
- головні управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі та Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників - на суму не більше 3 млн гривень;
- державні податкові інспекції, спеціалізовані державні податкові інспекції - на суму не більше 300 тис. гривень.
Пунктом 2.2 Порядку №574 встановлено, що рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) у межах одного бюджетного року приймається у такому порядку:
- щодо загальнодержавних податків та зборів - керівником органу доходів і зборів (його заступником);
- щодо місцевих податків і зборів - керівником органу доходів і зборів (його заступником) та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки чи збори.
Згідно з п.2.3 Порядку №574 рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, приймається керівником (заступником керівника) Міністерства доходів і зборів України, про що повідомляється Міністерство фінансів України.
За приписами аз.1 п.3.1 Порядку №574 для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.
Відповідно до п.3.2 Порядку №574 за результатами розгляду керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви:
- приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 2);
- відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у пункті 3.1 цього розділу, та при недотриманні обов`язкових вимог, визначених цим Порядком.
У разі якщо рішення про розстрочення (відстрочення) приймається органом доходів і зборів вищого рівня, орган доходів і зборів за місцем обліку платника податків або за місцем обліку його грошових зобов`язань (податкового боргу) протягом 10 календарних днів розглядає заяву платника, здійснює аналіз його фінансового стану та формує відповідний висновок про можливість надання розстрочення (відстрочення), який разом з копіями документів, доданих платником до заяви, надсилає на адресу органу доходів і зборів вищого рівня.
У такому самому порядку здійснюється розгляд заяви платника податків у випадку, якщо рішення приймається Міністерством доходів і зборів України. При цьому Міністерством доходів і зборів України рішення приймається протягом 10 календарних днів.
Рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів. Якщо рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) приймається органом доходів і зборів вищого рівня, рішення складається в трьох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів за місцем обліку такого платника податків (за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу)), третій - для органу доходів і зборів, який приймає рішення.

Рішення про розстрочення (відстрочення) приймається на суму, визначену у гривнях з двома десятковими знаками.

З аналізу наведених норм слідує, що рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки щодо загальнодержавних податків та зборів приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, у разі якщо таке розстрочення/відстрочення здійснюється на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, у разі, якщо сума, заявлена до розстрочення, відстрочення, або сума розстрочених, відстрочених грошових зобов`язань чи податкового боргу, щодо яких переносяться строки сплати, становить 1 мільйон гривень та більше.

Тобто для прийняття рішення з приводу розстрочення/відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу саме керівником (його заступником або уповноваженою особою) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, необхідна одночасна наявність двох умов: 1) таке розстрочення/відстрочення здійснюється на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років; 2) сума, заявлена до розстрочення, відстрочення, становить 1 мільйон гривень та більше.

Як встановлено судом, у заяві від 25.04.2019р. ПрАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» просило розстрочити сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 2800000,00грн. строком на 8 місяців.

Таким чином, зважаючи на те, що вищевказана заява позивача стосувалася розстрочення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, який є загальнодержавним податком, на суму менше 3 мільйонів гривень (на суму 2800000,00грн.) і на строк в межах одного бюджетного року - менше 12 місяців (на 8 місяців), її розгляд відповідно до вищенаведених приписів п.2.1 Порядку №574 належить до компетенції Офісу великих платників податків ДФС, а не ДФС України, як помилково вважає позивач.

Судом встановлено, що вказана заява позивача від 25.04.2019р. розглянута по суті Офісом великих платників податків ДФС в порядку приписів п.3.2 Порядку №574.

При цьому, до ДФС України ця заява на розгляд разом із відповідним висновком контролюючого органу за місцем обліку платника податків (Офісу великих платників податків ДФС) про можливість надання розстрочення (відстрочення) третьою особою не надсилалася, оскільки, як зазначено вище, її розгляд, з урахуванням приписів п.2.1 Порядку №574, має здійснюватися саме Офісом великих платників податків ДФС.

З огляду на наведене, доводи позивача відносно допущення відповідачем ДПС України бездіяльності щодо не розгляду заяви ПрАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» від 25.04.2019р. про розстрочення грошового зобов`язання з податку на додану вартість є безпідставними та спростовуються встановленими судом обставинами та вищенаведеними приписами ПК України та Порядку №574.

При цьому, суд зауважує, що відмова Офісу великих платників податків ДФС у наданні ПрАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» розстрочення грошових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 2800000,00грн., оформлена листом від 21.05.2019р. за №25532/10/28-10-17-02-23, не є предметом спору у цій справі та позивачем по суті не оскаржується.

Зважаючи на встановлення судом відсутності протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача від 25.04.2019р. про розстрочення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою, відповідно до ст.139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (, місцезнаходження: вул. Щепкіна, буд.53, м. Дніпро, 49052) до Державної податкової служби України (, місцезнаходження: Львівська площа, буд.8, м. Київ, 04053), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Офіс великих платників податків ДПС (, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд.11г, м. Київ, 04119) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15.01.2021р.

Суддя О.М. Турова