Справа № 340/5267/20
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5267/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Станція Придніпровська", с. Куцеволівка, Онуфріївський район, Кіровоградська область,28122

до відповідача: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро), вул. Дворцова,6/7, м. Кропвиницький,25006

треті особи:

1) Прокуратура Кіровоградської області, вул. В. Пермська,4, м. Кропивницький,25006

2) Регіональне відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області, вул. Центральна,6, м. Дніпро, 49000

3) Державне підприємство "Укрриба", вул. Тургенєвська,82а, м. Київ,0450

4) Державне агентство рибного господарства України, вул. Січових Стрільців, 45а, м. Київ,04053

про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1)визнати протиправною та нечинною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) про накладення штрафу у ВП №62675933 від 24.09.2020 року;

2)визнати протиправною та нечинною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) про накладення штрафу у ВП №62675933 від 08.10.2020 року.

На думку позивача, оскаржувані постанови відповідача є протиправними, оскільки вимога державного виконавця, яка слугувала підставою для винесення оскаржуваних постанов, визнана неправомірною в судовому порядку.

Ухвалою суду від 05.01.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження (а.с.58-59).

Зазначеною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву з відповідними доказами в їх обґрунтування.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що в зв`язку з невиконанням в добровільному порядку судового рішення, державним виконавцем винесено оскаржувані постанови (вх.№893/21від 13.01.2021).

У судове засідання, призначене на 15.01.2021 року представники сторін не прибули, були повідомлені належним чином, про що є підтвердження у матеріалах справи, причини неявки представника відповідача, представника Прокуратури Кіровоградської області, представника Державного агентства рибного господарства України суду не відомі.

Від представника Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області; Державного підприємства "Укрриба" надійшло клопотання стосовно розгляду справи у письмовому провадженні.

Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки не була надана відповідь на відзив.

При цьому, суд звертає увагу на те, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду та особливості, передбачені ст. 287 КАС України.

За приписами ч. 4ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 КАС України, відповідно до частини 3 статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Щодо клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що провадження по даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначених ст. 287 КАС України (категорія термінових адміністративних справ). Розгляд такої справи становить 10 днів з моменту відкриття провадження. З наведених підстав суд розглядає справу за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 16.04.2019 у справі № 912/14/19 позовні вимоги заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до ДП "Укрриба" та ТОВ "Станція Придніпровська" задоволено у повному обсязі. Визнано недійсними договір простого товариства № 1 від 22.06.2006 та додаткову угоду до нього від 01.11.2014, які укладені між ДП Укрриба" та ВАТ "Станція Придніпровська". Зобов`язано ТОВ "Станція Придніпровська" повернути ДП "Укрриба" державне нерухоме майно - гідротехнічні споруди загальною вартістю 812 761,00 грн, а саме: гідротехнічні споруди нагульних ставків з інвентарними номерами 009, 010, 011, 012, 0,13, 014, що розташовані в с. Куцеволівка Онуфріївського району Кіровоградської області, риборозподільник з інвентарним номером 017, що розташований в с. Куцеволівка Онуфріївського району Кіровоградської області та гідротехнічні споруди недобудованого лиману ТРГ, що розташовані в с. Успенка Онуфріївського району Кіровоградської області.(а.с.5-12).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2019 скасовано рішення Господарського суду Кіровоградської області від 16.04.2019 у справі № 912/14/19 та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 19.02.2020 скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2019, а справу № 912/14/19 передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

За результатами нового апеляційного розгляду, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2020 залишено без змін рішення Господарського суду Кіровоградської області від 16.04.2019 у справі № 912/14/19.

З метою виконання судового рішення, 15.09.2020 року державним виконавцем винесено вимогу, якою призначено проведення виконавчих дій щодо здійснення виконавчого провадження №62675933 та перевірку виконання відповідного рішення суду на 23.09.2020 р. (а.с.19-20).

Позивач, не погодившись з вказаною вимогою, оскаржив її у судовому порядку.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 12.10.2020 року (справа №912/14/19) визнано неправомірними дії державного виконавця щодо винесення вимоги. Визнано вимогу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у ВП №62675933 за вих. №31899/04,1-27 від 15.09.2020 року неправомірною (а.с.21-26), яка набрала законної сили 02.12.2020 року.

В подальшому, 24.09.2020 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення в розмірі 5100 грн. (а.с.13-14).

08.10.2020 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання судового рішення в розмірі 10200 грн. (а.с.15-16).

Позивач, не погоджуючись з вказаними постановами, оскільки вони, як вказано у позові, винесені на підставі вимоги, яка визнана неправомірною в судовому порядку, звернувся з зазначеним позовом до суду.

Суд надаючи оцінку спірним правовідносинам, вказує наступне.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 13 Закону № 1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 24 Закону № 1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Статтею 28 Закону № 1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Особливості порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовані статтею 63 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої та другої статті 75 Закону № 1404-VIIІ встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень, (далі -Інструкція ), яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення ( п.9 Розділу І Інструкції).

Слід зазначити, що ухвала господарського суду Кіровоградської області від 12.10.2020 року (справа №912/14/19), якою визнано вимогу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у ВП №62675933 за вих. №31899/04,1-27 від 15.09.2020 року - неправомірною, набрала законної сили 02.12.2020 року.

Як встановлено судом, 23.09.2020 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: с. Куцеволівка, Онуфріївський район, Кіровоградська область, за місцем знаходження майна, зазначеного у виконавчому документі.

Як вбачається з акту державного виконавця від 23.09.2020 року представник ТОВ "Станція Придніпровська" не з`явився.

Рішення суду, зокрема наказу № 912/14/19, боржником станом на 23.09.2020 року не виконано, у зв`язку з чим, державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу від 24.09.2020 року на суму 5100,00 грн.

Як встановлено судом, 24.09.2020 року державним виконавцем винесено повторну вимогу, в якій повідомлено ТОВ "Станція Придніпровська" про призначення проведення виконавчих дій щодо здійснення виконавчого провадження №62675933 та перевірку виконання відповідного рішення суду на 07.10.2020 р. (а.с.19-20).

07.10.2020 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: с. Куцеволівка, Онуфріївський район, Кіровоградська область, за місцем знаходження майна, зазначеного у виконавчому документі.

Як вбачається з акту державного виконавця від 07.10.2020 року представник ТОВ "Станція Придніпровська" не з`явився.

Рішення суду - наказу № 912/14/19, боржником станом на 07.10.2020 року залишилось не виконаним, у зв`язку з чим, державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу від 08.10.2020 року на суму 10200,00 грн.

З наведених положень статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" випливає, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку сам факт невиконання судового рішення у визначений строк, без з`ясування і оцінки причин цього невиконання, не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року в справі № 821/1568/16.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №127/3770/17.

Суд не може погодитись з доводами представника позивача про те, що постанова державного виконавця від 24.09.2020 року у виконавчому провадженні ВП №62675933, якою накладено штраф у розмірі 5100,00 грн., є протиправною та нечинною, оскільки вимога державного виконавця, яка слугувала підставою для винесення даної постанови визнана рішенням суду неправомірною.

Так, ухвала господарського суду Кіровоградської області від 12.10.2020 року (справа №912/14/19), набрала законної сили лише 02.12.2020 року, тобто оскаржувана вимога від 15.09.2020 року станом на 24.09.2020 року була чинною.

Судом встановлено, що позивачем не забезпечено добровільного виконання судового рішення, винесеного господарським судом Кіровоградської області в справі №912/14/19.

Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать, що станом на час винесення оскаржуваної постанови від 24.09.2020 року, рішення суду боржником не виконано за відсутності поважності причин, визначеної судом, а тому відповідачем правомірно накладено штраф, з метою забезпечення реального виконання виконавчого провадження ВП №62675933 відкритого на підставі судового наказу №912/14/19, виданого 17.06.2020 року господарським судом Кіровоградської області , що з огляду на положення Закону №1404-VIII є його обов`язком.

Відтак, суд вважає, що спірні постанови державним виконавцем прийнятті законно й обґрунтовано.

Суд зазначає, що з огляду на заявлені позовні вимоги, позивачем не наведено належних і допустимих в розумінні ст. 73-74 КАС України доказів на підтвердження протиправності постанови про накладення штрафу ВП №62675933 від 24.09.2020, та, як наслідок, постанови про накладення штрафу ВП №62675933 від 08.10.2020, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасовувати.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи та оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно та обґрунтовано, у відповідності до положень Закону №1404-VIII, вжито заходи примусового виконання шляхом накладення штрафу оскаржуваними постановами та визнає оскаржувані рішення такими, що прийняті згідно вимог ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 271, 287, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ТОВ "Станція Придніпровська" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро)

треті особи:

1) Прокуратура Кіровоградської області, вул. В. Пермська,4, м. Кропивницький,25006

2) Регіональне відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області, вул. Центральна,6, м. Дніпро, 49000

3) Державне підприємство "Укрриба", вул. Тургенєвська,82а, м. Київ,0450

4) Державне агентство рибного господарства України, вул. Січових Стрільців, 45а, м. Київ,04053

про скасування постанови відмовити.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядку, визначеному ст.272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядку, встановленому ч. 6 ст.287 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.01.2021 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко