Справа № 759/5419/15-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року

м. Київ

справа №759/5419/15-а

провадження №К/9901/46352/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Бевзенка В.М., Чиркіна С.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Авіатранс К», Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ХОРС», Публічне акціонерне товариство «Авіакомпанія авіалінії України», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Губської Л.В., Вівдиченко Т.Р., Федотова І.В. від 28 лютого 2018 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - ТОВ «Авіакомпанія «Авіатранс К», ТОВ «Авіакомпанія «ХОРС», ПАТ «Авіакомпанія авіалінії України», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, у якому просив:

- визнати незаконним розпорядження Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30 грудня 2014 року про утримання з пенсії ОСОБА_1 переплати у розмірі 20% щомісячно;

- зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві припинити утримання з пенсії ОСОБА_1 переплати, відповідно до розпорядження Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30 грудня 2014 року та повернути суму коштів, утриманих на підставі цього розпорядження.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що після 14 грудня 2006 року, дати призначення пенсії позивачу, він працював (у період з 3 травня 2007 року по 19 жовтня 2012 року), проте не виконав свого обов`язку щодо повідомлення про це орган пенсійного фонду.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року постанову Святошинського районного суду м .Києва від 30 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано розпорядження управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва від 30 грудня 2014 року № 2 щодо утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії в розмірі 486597,96 грн, яка виникла з вини пенсіонера, незаконним в частині суми 167551,24 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

5. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач припинив працювати на роботі, що дає право на призначення йому пенсії за вислугу років з 19 жовтня 2012 року, отже, відповідачем неправомірно включено до розрахунку суми, яка підлягає утриманню, виплачена позивачеві пенсія за період з жовтня 2012 по липень 2014 року.

6. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині, суд апеляційної інстанції виходив із того, що після 14 грудня 2006 року, дати призначення пенсії позивачу, він працював (у період з 3 травня 2007 року по 19 жовтня 2012 року), проте не виконав свого обов`язку щодо повідомлення про це орган пенсійного фонду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 грудня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років. У вказаній заяві, зокрема, міститься запис про зобов`язання повідомити органи ПФУ про прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміну в складі сім`ї, зміну місця проживання, виїзд за кордон на постійне місце проживання та інші обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення.

9. З 14 грудня 2006 року ОСОБА_1 було взято на облік в управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва та призначено пенсію за вислугу років, відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

10. З трудової книжки ОСОБА_1 убачається, що після призначення йому пенсії за вислугою років у період з 3 травня 2007 року по 19 жовтня 2012 року він працював на посадах, що надають право на такий вид пенсії.

11. 21 липня 2014 року відповідачем було прийнято розпорядження № 862137 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він після призначення йому пенсії продовжував працювати на посаді, що надає право на пенсію за вислугою років.

12. Зазначене розпорядження було визнано недійсним та скасовано постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року, у справі № 759/13912/14-а.

13. 30 грудня 2014 року відповідачем було прийнято розпорядження № 2 про утримання з позивача переплати пенсії в розмірі 486597,96 грн, яка виникла з вини пенсіонера, по 20% щомісячно до повного погашення з 1 лютого 2015 року. Розпорядження мотивоване тим, що переплата у період з 3 травня 2007 року по 31 липня 2014 року виникла у зв`язку з несвоєчасним повідомленням ОСОБА_1 про працевлаштування.

14. Вважаючи рішення відповідача про в утримання з позивача переплати пенсії незаконним, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

15. Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

16. Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються кожні 20 годин нальоту на літаках за один місяць вислуги.

17. Тобто до вислуги років, на думку позивача, зараховується стаж роботи на льотній посаді за умови проведення польотів.

18. Оскільки позивач з 12 грудня 2006 року польоти не здійснював відповідач стаж роботи позивача з 12 грудня 2006 року до стажу вислуги років не зараховує.

19. В той же час, з дати призначення пенсії по 19 жовтня 2012 року на постійній основі позивач працював на посадах, що давали б право на пенсію за вислугу років за умови здійснення польотів і не звільнявся, а отже не настали факти (працевлаштування/звільнення), про які позивач мав би повідомити відповідача.

20. Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року, в якому воно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року - без змін.

21. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року ТОВ «Авіакомпанія «Авіатранс К», ТОВ «Авіакомпанія «ХОРС», ПАТ «Авіакомпанія авіалінії України» не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: а) працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

23. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 затверджено Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу та Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

24. Згідно пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються: кожні 20 годин нальоту на літаках (крім нальоту і робіт, передбачених пунктами «б» -«г» цього пункту) - за один місяць вислуги.

25. Пунктом 1 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років передбачено, що члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів мають право на пенсію за вислугу років як працівники льотного складу.

26. Згідно із статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

27. Частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

28. Відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

29. Згідно із статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

30. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що певні категорії робітник і службовців авіації, а також льотно-випробного складу мають право на пенсію за вислугу років.

31. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

32. Підставою для утримання з пенсії особи надміру виплачених сум коштів є наявність однієї з таких умов: 1) зловживання з боку пенсіонера; 2) подання ним органам ПФУ недостовірних відомостей; 3) неподання пенсіонером до органів ПФУ відомостей, які б могли вплинути на розмір його пенсії.

33. Підставою для стягнення з пенсіонера на підставі рішення органу, що призначає пенсії, переплати пенсії є зокрема, невиконання пенсіонером свого обов`язку щодо подання відомостей, які впливають на розмір пенсії.

34. Тобто, обов`язок подання відомостей, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, лежить на пенсіонерові.

35. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 20 травня 2019 року у справі № 161/3927/17 та від 26 червня 2019 року у справі № 752/268/17.

36. У період з 3 травня 2007 року по 19 жовтня 2012 року позивач працював на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, а саме: з 3 травня 2007 року по 17 вересня 2007 року - командиром авіаескадрилії льотного загону авіакомпанії «Авіант України»; з 17 вересня 2007 року по 9 лютого 2010 року - другим пілотом та ПС МД-80 у ТОВ «Авіакомпанія «Хорс»; з 9 лютого 2019 року по 19 жовтня 2012 року - КПС МД-80 у ТОВ «Авіакомпанія «Хорс».

37. Підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження стало те, що ОСОБА_1 не повідомив Правобережному об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України у м. Києві про обставини, які впливають на розмір його пенсії, а саме - про роботу у період з 3 травня 2007 року по 19 жовтня 2012 року на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

38. Факт офіційного працевлаштування у спірний період сторонами не заперечувався.

39. Таким чином, на ОСОБА_1 чинним законодавством покладено обов`язок повідомляти Правобережному об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України у м. Києві про працевлаштування та звільнення з роботи.

40. Колегія суддів погоджується з твердженням суду апеляційної інстанції про той факт, що позивачу були надміру виплачені суми пенсії внаслідок саме зловживання з його боку, а саме - невиконання обов`язку повідомити про працевлаштування та звільнення з роботи.

41. Оскільки позивач органи Пенсійного фонду про працевлаштування на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років не повідомляв, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскаржуване розпорядження про утримання надміру виплачених сум пенсії є законним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. За наведених обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанцій є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; у ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді В.В. Бевзенко

С.М. Чиркін