Справа № 184/2158/20
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/2158/20
Номер провадження 2-а/184/4/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача - Кононенко Олександр Володимирович до Інспектора СРПП №1 Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Кутового Юрія Петровича, третя особа - Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області «про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В позові посилається на те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, та винесено постанову за ст.132-1 КУпАП, а саме 13.08.2020 року о 15.40 годині на технологічній дорозі ПГЗК біля с. Катеринівка Нікопольського району він керував транспортним засобом DAF CF 85410 н/з НОМЕР_1 з напівпричепом СІМС TST32 н/з НОМЕР_2 , перевозив вантаж, що становить фактичну масу понад 40 тонн, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Позивач вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки в постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, крім того, висновки, які надав працівник поліції, не відповідають обставинам справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - Кононенко О.В. в судове засідання не з`явились, але надали клопотання, в якому просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач Кутовий Ю.П. в судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку з наявністю доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Представник третьої особи Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав письмове пояснення, згідно якого просить розглянути справу без їх участі, в задоволенні позовної заяви позивача відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю. Посилається на те, що інспектор СРПП №1 Нікопольського ВП ГУНП капітан поліції Кутовий Ю.П. є суб`єктом владних повноважень, оскільки він під час винесення постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, БАА №204643 здійснював владні управлінські функцій на основі законодавства, та наділений сукупністю прав і обов`язків посадової особи, закріплених за ними у встановленому законодавством порядку для здійснення покладених на них функцій. Згідно п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні з правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Що стосується питання законності та обґрунтованості постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.08.2020, серії БАА №204643, якою зафіксовано порушення ОСОБА_1 положень ст. 132-1 КУпАП, вважає вказану постанову законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, виходячи з наступного. Зі змісту постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.08.2020р., серії БАА №204643 вбачається, що ОСОБА_1 не дотримано вимог ст. 132-1 КУпАП. Так, ОСОБА_1 у своєму позові посилається на порушення інспектором СРПП №1 Нікопольського ВП ГУНП Кутовим Ю.П. норм діючого законодавства, а саме не надано доказів вчинення правопорушення, фото, відео фіксації, пояснення свідків, не взято до уваги особисті пояснення, не надано можливості скористатись законними правами працівника поліції, не в повній мірі встановлені необхідні для вирішення справи обставини, висновки не відповідають обставинам справи. Однак ГУНП не погоджується з вказаними доводами позивача та вважає постанову про адміністративне правопорушення законною та обґрунтованою. Відповідно до ст. 132-1 КУпАП, заборонено порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р., за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Зі змісту постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 132-1 КУпАП та п. 22.5 ПДР. Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення складена з дотриманням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015р. Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 ані під час розгляду адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 13.08.2020р., ані під час розгляду даної справи не надав до суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів, а саме доводи позивача у справі зводяться лише до безпідставного посилання на порушення норм законодавства з боку інспектора СРПП №1 Нікопольського ВП ГУНП капітана поліції Кутового Ю. П., а тому посилання на дані порушення є безпідставними та необґрунтованими.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, 13.08.2020 року Інспектором СРПП №1 Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Кутовим Ю.П. винесено постанову по справі про адміністративне порушення серії БАА №204643 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ст.132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень. З вищевказаної постанови вбачається, що 13.08.2020 року о 15.40 годині на технологічній дорозі ПГЗК біля с. Катеринівка Нікопольського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF CF 85410 н/з НОМЕР_1 з напівпричепом СІМС TST32 н/з НОМЕР_2 , перевозив вантаж, що становить фактичну масу понад 40 тонн, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, 03.12.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора СРПП №1 Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Кутового Ю.П. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Який пункт вимог Правил дорожнього руху було порушено ОСОБА_1 , працівник поліції в своїй постанові не вказав і взагалі не зазначив, що вказує на упередженість інспектора патрульної поліції.

При уьому, згідно даної постанови вбачається, що інспектор СРПП №1 Нікопольський ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліцї Кутовий Ю.П. нібито 13.08.2020 року здійснив перевірку на «технологічній дорозі ПГЗК», тобто на дорозі без покриття, яка знаходиться на території земель Нікопольського заводу феросплавів, транспортного засобу марки ПАР СБ 85410, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом СІМС ТБТ32 державний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , при цьому інспектором поліції нібито було встановлено «на глаз» перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме вага транспортного засобу нібито була більше 40 т. При цьому в постанові інспектора поліції не зазначено, на яких вагах він здійснив перевірку маси автомобіля з вантажем, яикий саме вантаж був в автомобілі з причепом та при цьому в протоколі немає жодного посилання на те, чому постанова винесена без складання адміністративного протоколу без участі свідків та без фото-відеофіксації дій патрульного поліціянта та не зазначено, яку саме частину або пункт правил дорожнього руху (ПДР) ним нібито було порушено. Якщо патрульний поліцейський Кутовий Ю.П. встановив порушення правил дорожнього руху зі сторони позивача, то він повинен був доставити автотранспорт з грузом на штрафплощадку, але інспектор дозволив та не перешкоджав йому рухатися далі за маршрутом.

Суд вважає, що дана позиція патрульного працівника поліції є незаконною і суперечить вимогам що викладені в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року в справі №539/655/17 провадження №К/9901/18264/18:

21. Згідно зі статтею 265І КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

24. Згідно п.п. 3, 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

33. Згідно п. 6. Порядку №879 габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Так, при зупинці транспортного засобу поліцейський був зобов`язаний повідомити про причину зупинки, посилаючись на конкретні обставини, визначені у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Але, при винесені постанови інспектор патрульної поліції проігнорував той факт, що позивач перевозив вантаж не по автомобільній дорозі, а по допоміжній «технологічній дорозі Нікопольського заводу феросплавів», і про цей в постанові вкзав сам інспектор патрульної поліції - перевіз вантажу відбувався на «технологічній дорорі ПГЗК» цьому інспектор поліції проігнорував той факт, що вага автомобіля, маса якого без навантаження відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу складає 7030 кг (7,03 тонни) маса причепа складає 11825 кг (11,825 тони), при цьому вантаж, маса якого згідно з накладною складала 20,8 тонни. В зв`язку з цим, загальна маса навантаженого транспортного засобу складала 39,655 тонни (із розрахунку: 7,03 +11,825 + 20,5 =39,655). Яким чином інспектор поліції на технологічній дорозі ПГЗК без заїзду на стаціонарні ваги «на глаз» встановив загальну приблизну вагу більшу чим 40 т, але при цьому не встановив фіксовану вагу вантажу та автомобіля з причепом та не встановив масу вантажу з постанови про адміністративне правопорушення не видно, але при складанні постанови інспектор патрульної поліції проігнорував той факт, що переваження автомобіля з причепом та вантажем повинна була здійснюватися вагами, які застосовувуються стаціонарними вагами для зважування транспортних засобів вагою понад 20 тонн, оскільки діапазон зважування таких ваг знаходиться в межах від 0,2 до 20,0 тонн.

За змістом п.п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення та рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Враховуючи той факт, що автомобіль марки БАБ СБ 85410, реєстраційний номер НОМЕР_1 з нпівпричепом СІМС ТБТ32 державний номер НОМЕР_2 має строєні осі дозволяється перевіз фактичної маси понад 44 т, а не 40 т, як зазначено в постанові, але не зважаючи на це, загальниа вага автомобіля з причепом склала лише 39,655 тонн, а не 40,00 тонн, як вказано в постанові поліцейського патрульного.

При винесені постанови інспектор не дотримався ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», якою передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ №30 від 18.01.2001р «Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.1993р. №1094.

Відповідно до постанови КМУ №30 від 18.01.2001р. «Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» встановлено відповідальність за рух саме на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах, а не на технологічних відомчих дорогах: пункт 4 Правил перевезення передбачає: Рух великовагових тавеликогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Тобто, постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року прямо передбачено проїзд саме автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, а не «технологічною» дорогою, про яку йде мова в постанові, яка була винесена інспектором СРПП №1 Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Кутовим Ю.П.

Крім того, інспектор Кутовий Ю.П. не складав адміністративного протоколу і виніс постанову без свідків.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частиною другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Тобто ст. 258 КУпАП взагалі не передбачає винесення постанови за ст.1321 КУпАП без складання протоколу про адміністртаиве правопорушення, а внутрішні вказівки та накази керівництва МВС України не можуть змінювати норми кодекса про адмінітсративні правопроушення (КУаП) в силу того, що це є навіть не піззаконні акти, а внутрішні поліцейські накази.

Але при цьому в будь-якому разі під час розгляду справи про адмінісіративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даний висновок також узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.02.2020 року у справі №524/9827/16-а.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС).

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими казначейської служби на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; виконувати розпорядження поліцейського.

Частиною 1 вказаної статті також передбачено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у вичерпному випадку у разі:

-якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

-якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

-якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

-якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

-якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо- транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

-якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

-якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

-якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

-порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що поліцейський зобов`язаний детально пояснити підстави зупинки.

При цьому як підставу зупинки транспортного засобу Кутовим Ю.В. стало те, що транспортний засіб нібито був забруднений. Однак, це не є причиною дня зупинки транспортного засобу, передбаченою ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

В даному поліцеський зупинив позивача незаконно і при винесенні постанови працівник поліції порушив його права на захист, в тому числі ст.ст. 251, 268, 271 КЗпАП України.

Крім того, в постанові на місці печатки гербова печатка Нікопольського відділу піліції в Дніпропетровській області відсутня.

При винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення працівник поліції не дотримався вимог ч.2 ст.33 КУпАП а саме, не врахував характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які помякшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не тільки проігноровані свідки, поняті та потерпілі, та не об`єктовно досліджені та враховані ті обставини, які міють значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягення, тобто постанова винесена упереджено.

Як вказано в ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїй постанові від 26.04.2018р. у справі № 338/1/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 29.04.2020р. у справі №161/5372/17, суд касаційної інстанції погодився рішенням суду апеляційної інстанції, зазначивши, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. 1 саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, КАС/ВС вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оспорювана постанова за своєю юридичною природою є незаконною.

Відповідно до наказу МВС України №1111 від 13.11.2006 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.11.2006р. за №1243/13117 працівник поліції зобов`язаний чітко дотримуватись вищевказанного наказу. Але при складанні постанови працівник міліції не розяснив мені права, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме щодо можливості ознайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи коригуватися юридичною допомогою адвоката, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо він не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржувати рішення по справі в установленому порядку.

Тому суд вважає, що перевірка габаритних розмірів ТЗ працівником поліції та працівниками Укртрансбезпеки не виконувалась. Фактичні дані обставини справи при оформленні постанови працівником поліції не з`ясовувались, що унеможливлює категорично стверджувати, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення.

В ході розгляду справи представником позивача також надано до суду докази, які свідчать про дійсну вагу вантажу транспортного засобу, розмір якого відповідає вимогам діючого законодавства України та простовує доводи відповідача.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача та третьої особи, викладеними ним у заяві, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями позивача та його представника, висловлених в позові, наданими ними належними та достовірними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності

За таких обставин постанову не можна визнати законною, так як у діях позивача відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 132-1 КУПАП.

Крім того, відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів перевищення ТЗ габаритних параметрів, встановлених п.22.5 ПДР України.

Оскільки, суд встановив відсутність в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на технологічній дорозі ПГЗК біля с. Катеринівка Нікопольського району з напівпричепом, перевозив вантаж, що становить фактичну масу понад 40 тонн, чим порушив п. 22.5 ПДР України, тому відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП суд закриває провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 5, 6-8, 10, 19, 20, 25, 79, 242-246, 251, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача - Кононенко Олександр Володимирович до Інспектора СРПП №1 Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Кутового Юрія Петровича, третя особа - Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області «про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення» - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №204643 від 13.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП до штрафу в сумі 510 грн. та провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП України - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено - 12.01.2021р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш