Справа № 240/16385/20
Суддя: Слюсарчук Н. Ф.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Слюсарчук Н.Ф.

секретаря с/з Трикиши Ю. О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби "Мілове" імені В. Банних про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

22.09.2020 позивач звернувся до Богунського районного суду міста Житомира з вище зазначеним адміністративним позовом до відділу прикордонної служби "Мілове" імені В. Банних про скасування постанови винесеної в.о. начальником відділення ІПС «Мілове» лейтенанта Авраменком С. М. серії СхРУ №072387 від 22.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Позивач вважає, що вказана постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.11.2020 року у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв про можливий розгляд справи в його відсутності на адресу суду не надав.

Відповідно до п. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження з участю сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, постановою в.о. начальника відділення ІПС «Мілове» лейтенанта Авраменка С. М. серії СхРУ №072387 від 22.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Згідно постанови, 22.08.2020 року о 00 год. 25 хв., під час прикордонного контролю було виявлено вищевказаного громадянина України, який пояснив, що о 10 год. 00 хв. 21.08.2020 року перетнув ДКУ з ТОТУ до РФ через тимчасово недіючий пункт пропуску через державний кордон України «Червонопартизанськ» чим порушив п. 3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях /виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» затвердженого ПКМУ від 17.07.19 р. №815, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП /а.с. 6/.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що постанова є необґрунтованою з огляду на недотримання патрульним поліцейським вимог ст. ст. 245 , 249, 251, 252 КУпАП.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно зі ст. ст.6,19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 ч. 1ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП слід що, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і т.д.

Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається».

Згідно п.п. 6 п. 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року № 898, інспектор мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладати адміністративне стягнення.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Як вбачається з позовної заяви позивач ОСОБА_1 не погодившись з постановою про накладання на нього стягнення її оскаржує, вказавши на те, що постанова містить недостовірну інформацію, він не визнає щирого каяття та не був згоден з порушеннями, які вказані у постанові відносно нього.

Немає у постанові посилань на належні та допустимі докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово - непрацюючий пункт пропуску. Крім того він не погоджується з пунктом 3 у якому зазначено, що у разі несплати штрафу у сумі 1700 гривень йому буде заборонено в`їзд в Україну на підставі ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З боку відповідача ніяких доказів про існування постанови в оригіналі, а також матеріалів стосовно цієї постанови відзиву з запереченнями надано не було.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як слід з ст. 62 Конституції України «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконними шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь»

З таких підстав слід вважати, що відповідачі визнали позовні вимоги позивача відносно заявленого адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, слід врахувати доводи позивача та задовольнити заявлені позовні вимоги, оскільки вони не були заперечені відповідачем, не визнання щирого каяття та не згода з порушеннями, які вказані у постанові відносно нього. З боку відповідача не було надано доказів, які б містили посилання на неправомірний перетин державного кордону України з тимчасово-окупованих території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску про, що вказано у постанові. Крім того, безпідставно позивачу як громадянину України була виказана погроза про заборону в`їзду в Україну у разі несплати штрафу, що є неправомірними діями з боку посадової особи прикордонної служби та порушення прав позивача як громадянина України.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

На підставі викладеного,керуючись ст. ст. 10, 11, 12,20,71,77, 86,90,159-163, 186 КАС України, ст. ст. 222-1, 247, 251, 258, 283 КУпАП, ст. 33, 62 Конституції України,-

Ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби "Мілове" імені В. Банних про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії СхРУ № 072387 від 22 серпня 2020року, винесену в.о. начальника відділення ІПС «Мілове» лейтенанта Авраменко С. М., про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень та закрити провадження по справі.

Стягнути з Відділу прикордонної служби "Мілове" імені В. Банних за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Богунський районний суд міста Житомира до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Відділ прикордонної служби "Мілове" імені В. Банних (юридична адреса: 92500, Луганська обл., Міловський р-н., смт. Мілове, 58)

Суддя Н.Ф. Слюсарчук