Справа № 520/11999/2020
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 р. № 520/11999/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Севастьяненко К.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати вимогу ГУ ДФС у Харківській області м. Харків про сплату боргу (недоїмки) від 02 квітня 2019 року №Ф-415-17 на суму 35 962 грн 07 коп протиправною та скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки з 2010 року є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, відтак в силу положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільнений від сплати єдиного внеску, про що повідомлялось відповідача, однак залишено ним поза увагою.

Ухвалою від 16.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Від відповідача - Головного управління ДПС у Харківській області, надійшов відзив, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що доводи викладені в позові не відповідають фактичним обставинам справи, тому оскаржувана вимога прийнята на законних підставах та відповідає чинному законодавству.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Справа розглянута відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням перебування судді Севастьяненко К.О. у щорічній відпустці з 17.10.2020 по 29.10.2020 та з 31.10.2020 року по 15.11.2020 року.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно реєстраційних даних автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» ФОП- ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 02.04.2001 року та перебуває на обліку в Головного управління ДПС у Харківській області (Куп`янська ДПІ) КВЕД 47.99 (Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами). Дата державної реєстрації: 02.04.2001р. № 0020474. Позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, платник єдиного внеску за період з 02.04.2001 по теперішній час.

Станом на 30.04.2015 року згідно даних інтегрованої картки платника ІС «Податковий блок» (КБК 71040000) обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску ФО-П ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) у сумі 35962,07 грн. за яким недоїмка 34249,58 грн., штраф, 1712,49 грн., та пеня 0,00 грн.)

Головним управління ДПС у Харківській області була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску № Ф-415-17 від 02.04.2019 р, на суму 35962,07 грн та направлено на адресу ФОП- ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) засобами поштового зв`язку.

Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивач звернулась до суду за її оскарженням.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону №2464-VI надано визначення поняттям:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно із пунктами 4, 5-1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Згідно із частиною 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААА № 259171 від 25.01.2010 та, відповідно до частини 4 Закону №2464-VI звільнений від сплати єдиного внеску.

Дані обставини сторонами не заперечуються, а тому, у відповідності до ч.1 ст.78 КАС України, такі не підлягають доказуванню.

Відповідачем у відзиві на позов вказано про те, що за позивачем з січня 2015 рахується сальдо на початок року заборгованість з єдиного соціального внеску у сумі 10801,19 - вимога від 24.11.2014 № Ф-009 донарахування єдиного внеску за актом поточного року, донараховано 21.11.2014 в поточному році штрафних санкцій по єдиному внеску за актом минулого року - Рішення про застосування штрафних санкцій від 11.12.2014 № - яке скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 по справі № 820/4308/15, 10.02.2015 донараховано єдиного внеску за актом поточного року вимога від 13.03.2015 № Ф-005 на суму 23448,39 грн., 10.02.2015 донараховано в поточному році штрафних санкцій по єдиному внеску за актом поточного року - Рішення про застосування штрафних санкцій від 13.03.2015 № ЕВ-013 на суму 1712,49 грн.

Судом досліджено витяг з інтегрованої картки платника податків за період з 2014 року по 2015 року та встановлено, що станом на 31.01.2015 за позивачем відсутня будь яка заборгованість зі сплати податків, в тому числі ЄСВ.

Отже твердження відповідача про наявність заборгованості з січня 2015 року спростоване наданою до матеріалів справи ІКП.

Станом на 30.04.2015 за позивачем обліковується заборгованість у сумі 35 962,07 грн (10801,19+23448,39+1712,49 =35962,07 гривень).

Відповідач у відзиві зазначив, що борг виник на підставі вимоги від 13.03.2015 № Ф-005 на суму 23448,39 грн., вимоги від 24.11.2014 № Ф-009 на суму 10801,19 грн., та рішення про застосування штрафних санкцій від 11.12.2014 № на суму 1712,49 грн., які ФО-П ОСОБА_1 , в судовому порядку не оскаржувались та не скасовані.

Суд критично ставиться до таких висновків контролюючого органу, оскільки, як вже зазначено судом позивач звільнений від обов`язку зі сплати ЄСВ з 2010 року та станом на січень 2015 року не мав податкової заборгованості.

Отже у податкового органу були відсутні підстави для нарахування єдиного соціального внеску, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів та пояснень стосовно підстав нарахування боргу та застосування штрафних санкцій до позивача.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування вимоги - задовольнити.

Скасувати вимогу ГУ ДФС у Харківській області м. Харків про сплату боргу (недоїмки) від 02 квітня 2019 року №Ф-415-17 на суму 35 962 грн 07 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 січня 2021 року.

Суддя Севастьяненко К.О.