Справа № 418/4663/20
Суддя: Чехов С. І.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справі № 418/4663/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Кірічевої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних про скасування постанови № 136573 від 28 листопада 2020 року у скоєнні адміністративного правопорушенння передбаченого ч.1 с т.204-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом у якому просить визнати протиправним дії в.о. начальника ВІПС (типА) ВПС «Мілове» імені Віктора Банних капітана Франчук Т.А. та скасувати постанову № 136573 від 28 листопада 2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень за ч. 1 ст. 204-2 КУпАПЕ а також стягнути на її користь сплаченийф нею при подачі судовий збір у сумі 420 гривень 40 копійок.

Свій адміністративний позов обгрунтовує тим, що 28 листопада 2020 року вона разом з своїм неповнлітнім сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхала з тимчасово окупованої території України з м.Донецька оскільки залишаючись на території непідконтрольній уряду України з березня 2020 року вона не бачиала свого човіка та батька дитини на уцтримані якого вона знаходиться разом з дитиною ЇЇ чоловік ОСОБА_3 має реєстрацію на підконтрольній території україни а в неї на тимчасово окупованої території, його не пропускали через блокпости з боку м.Донецька а її не випускали з непідконтрольній території україни. Вона вирішила переїхати на постійне місце проживання до свого чоловіка до села Соснове, Лиманського району, Донецької області яке знаходиться на підконтрольній території України. В неї було відсутні можливість вільного перетину лінії розмежування через контрольні пункти в`їзду-виїзду зі сторони тимчасово окупованих територій України і лише тому її з сином довелося вибрати маршрут в об`їзд. Постановою №136573 на підставі протоколу про адміністративне правопорушенняч СхРУ № 273769 від 28 листопада 2020 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень за ч.1 ст.204-2 КУпАП за те, що вона об 11 годині 28.11.2020 перетнула державного кордону україни з тимчасово непрацюючого пункту прпопуску н.п. Маринівка тимчасово окупована територія України до Російської Федераціцї здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушила п.3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областіх і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» затверженого Постановою кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року №815 тобто скоїла адмінстративне правопорушення. Вона вважає, що протокол та постанова про притягнення її до адміністративної відлповідальності за вказане адміністративне правопорушення є незаконним з наступних підстав: посадова особа не виконала вимоги ст.258 КУпАП склала протокол про адміністративне правопорушення з порушенням інструкції №898. Відповідач не дослідивши докази виніс постанову, без будь якої підготовки до розгляду справи як і не було оголошена посадова особа яка розглядає справу не були вирішені клопотання,не дослідженні докази,не були заслухані особи,які беруть участь у розгляді справи. Постанова не було негайно оголошена її після закінчення розгляду справи, що прямо порушує вимоги п.7 ч.4 Інструкції №898. Відповідач обмежився тільки тим,що після заповнення вказаного документу надав його її для підпису, взагалі не зачитуючи текста. Права її не були роз`яснені, хоча вона неодноразово наполягала на цьому під час винесення постанови. Внаслідок таких дій відповідача вона наленжним чином не реалізувала свої права передбачені ст.268 КУпАП. Не була ознайомлена з матеріалами справи, не змогла користуватися юридичною допомогою адвоката. Вона вважає, що такими діями відповідач порушив її права як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що в свою чергу порушує порядок розгляду справи і є підставою для скасування постанови. Крім того постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази на підставі яких зробленео висновок про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2КУпАП.

28 грудня 2020 року ухвалою суду були залучені співіджповідачами по справі Луганський прикордонний загін імені Героя україни полковника Євгена Пікуса та в.о. начальника ВІПС відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Бапнних капітан Франчук Т.А..

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, однак повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутністю.

Відповідач в.о. начальника ВІПС (типА) ВПС «Мілове» імені Віктора Банних капітан Франчук Т.А. до судового засідання не з`явилась була належно повідомлена про час, місце розгляду справи причину неявки не повідомила, Відзиву з запереченнями надано не було.

Представник відповідача від Віділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Одна в.о. начальника відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних старший лейтенант Віталій Гриньов надіслав відзив з запереченнями проти адміністративного позову 11.01.2021 року у якому просив у задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_5 відмовити за необгрунтованістю заявлених позовних вимог. До вказаного відзиву з запереченнями суд відноситься критично, оскільки адміністративний позов подала до суду ОСОБА_1 справу яку і розглядається. Копія адміністративного позову була направлена стороні відповідача який з невідомих пістав у описовій частині вказав прізвище ОСОБА_1 а у резолютивній частині просить прийяти до відома вимоги позивача ОСОБА_5 ..До відзиву з запереченями була надана копія адміністраптивної справи стосовно ОСОБА_1 які належним чином завірені. Суд приходить до думки прийняти їх та покласти до рішення як належні та допустимі докази. До цього начальником Відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних майором Владиславом Волобуєвим був надісланий відзив з запереченнями проти адміністративного позову 29.12.2020 у якому просить у задоволенні адміністративного позову позивачу ОСОБА_1 відмовити за неогрунтованістю з таких підстав, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що в`їзд осіб переміщення товарів на тимчасово окуповану території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб,переміщення товарів з таких територій здійснюється через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17.07.2019 року через здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього порядку. 28 листопада 2020 року на ділянці проведення операції об`єднаних сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували усі визначені КПВВ про що наявна інформація в інтернет виданнях та на сайтах операції об`єднаних сил, Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів у зв`язку з чим позивач мав фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з тимчасово окупованих територій України. Позивач під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в пункті пропуску «Мілове» пояснив, що 28 листопада 2020 року перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої територією України до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску «Маринівка», чим порушила порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях. Під час надання пояснень позивач не виказував будь яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надав будь яких документів, які звільняли позивача від адміністративної відповідальності або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна заява позивача про доведення її права на отримання безоплатної правової допомоги. Даною заявою позивач відмовилася від правової допомоги та бажала захищати себе особисто. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення також наявна пам`ятка якою до позивача доведені положення ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були враховані обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, щире розкаяння винного та винесено мінімальне стягнення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач знає порядок виїзду з тимчасово окупованої території України однак навмисно порушив визначений порядок. Відповідно до наказу МВС від 18.09.2013 року № 898 «Про затвердження Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення» позивачу було роз`яснено у графі 3 в якої зазначені правові наслідки невиконання стягнення які не впливають на кваліфікацію дій позивача при порушені порядку виїзду з тимчасово окупованої території України на територію Російської Федерації.

Представник від Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса до судового засідання не з`явився однак був належно повідомлений про час, місце розгляду справи, причину неявки до суду не повідомив. Відзиву з запереченнями надано не було.

Дослідивши матеріли справи, а саме копію постанови про накладання адміністративного стягнення №136573 від 28 листопада 2020 року відносно позивача, копію протоколу про адміністративне правопорушення СхРУ №273769 від 28 листопада відносно відповідача, копію паспорта та картки фізичної особи-платника податків позивача, копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,копія паспорта ОСОБА_3 ,свідоцтво про шлюб, самий адміністративний позов, а також надані відповідачем, копію письмових пояснень ОСОБА_1 , рапорт старшого прапорщика Сергія Коробка , заяву про відмову у наданні правової допомоги, пам`ятку про роз`яснення ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП, копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та протоколу про адміністративне правопорушення слід прийти до думки про можливе задоволення позовних вимог, оскільки:

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2, ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП слід що, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно до ст. 278 КУпАП слід, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Як слід з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП слід, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінюючи надані докази керується ст. 90 КАС України з якої слід, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як слід з ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Норма цього закону відсилає до нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій» визначена Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17.07.2019 року.

Відповідно до п.3 згаданого Порядку в`їзду/виїзду осіб та транспортних засобів за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Стороною відповідача не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так й доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення , передбаченого ч.1 ст.204-2 КупАП.

Визнання позивачем себе винним у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладання на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правильність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Відповідачами не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності їх дій з прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності дотриманню порядку складання цієї постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення і на спростування адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України слід, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, слід прийти до висновку про задоволення адміністративного позову оскільки відповідачами не були надані докази які б вказували на існуючий склад адміністративного правопорушення у позивача, саму постанову про накладання адміністративного стягнення скасувати а саму справу закрити.

Позивачем при подачі адміністративного позову був сплачений судовий збір у сумі 420 гривень 40 копійок та задоволено позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід, що у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З таких підстав судові витрати понесені позивачем які становлять 420 гривень 40 копійок підлягають поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 20, 71, 77, 86, 90, 159-163, 186 КАС України, ст. ст. 222-1, 247, 251, 258, 286 КУпАП, ст. 33, 55 Конституції України,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправною постанову № 136573 від 28 листопада 2020 року яку винесено відносно ОСОБА_1 в.о. начальника ВІПС (типА) ВПС «Мілове» імені Віктора Банних капітаном Франчук Тетяною Анатоліївною.

Скасувати постанову № 136573 від 28 листопада 2020 року, винесену відносно ОСОБА_1 в.о. начальника ВІПС (типА) ВПС «Мілове» імені Віктора Банних капітаном Франчук Тетяною Анатоліївною, щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП закрити.

Стягнути з Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею при подачі адміністративного позову судовий збір у сумі 420 гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Міловський районний суд Луганської області.

Суддя: С.І. Чехов