Справа № 540/3565/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3565/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " МЕГАОПТСТРОЙ" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 508040/2020/000257/2 від 02.11.2020 р.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАОПТСТРОЙ» (далі - позивач, ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ») звернулось до суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508040/2020/000257/2 від 02.11.2020 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані виконанням сторонами умов договору від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06, продавець - компанія «HOMA APPLIANCES CO., LTD» здійснила на адресу позивача на підставі товаросупровідних документів поставку товарів згідно митної декларації №UA508040/2020/010327 від 02.11.2020 на суму 42 452,90 дол. США. На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, які передбачені ст. 53 Митного Кодексу України, проте під час митного оформлення товару посадовою особою відповідача витребувано додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, за наслідками чого прийнято протиправне рішення про коригування митної вартості за резервним методом, та визначено іншу митну вартість товарів, митним органом належним чином не обґрунтовано свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей, оскаржуване рішення не містить передбачених ст.55 Митного кодексу України відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Наголошує, що обставини на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 16.11.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.12.2020, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволені позову виходячи із недотримання позивачем умов контракту від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06, товар було ввезено на умовах поставки CIF «ODESSA», відповідно до ІНКОТЕРМС 2010 без належних товаросупровідних документів відповідно до п. 6.2 даного контракту. За результатами перевірки правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України митним органом було встановлено ряд невідповідностей: в наданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 15.09.2020 №ВІН20090998 відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, що не дає можливості митному органу ідентифікувати рахунок - фактуру з поставкою оцінюваного товару, перевірити ціну товару що фактично була сплачена або підлягає сплаті, посилаючись на позицію Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 09.08.2017 по справі №815/1718/16. Згідно з ч. 2 ст. 53 МКУ документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є, зокрема, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування). Відповідно до умов поставки CIF згідно з Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Разом з тим, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, не надано, наданий інвойс не містить в собі статей витрат на страхування, що не дає можливість перевірити обставини включення витрат зі страхування товару позивачем, розділ 4 Контракту (пункт 4.2) містить в собі перелік витрат, які включаються у ціну товару, та згідно цього витрати на страхування не включені до вартості товару. Додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців, даний прас-лист не містить в собі інформації щодо вартості товару на умовах поставки згідно договору від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06. Також, відповідач зазначає, що відповідно до положень ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, вартість товару за митною декларацією позивача було порівняно з вартістю пропозиції з продажу аналогічного товару на внутрішньому ринку України станом на 02.11.2020, взятої з сайту мережі Інтернет https://smart-bt.com.ua, яка відрізняється від вартості товару, заявленої в митній декларації. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Надані позивачем документи для підтвердження рівня митної вартості товару, не дали можливості відповідачу остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, оскільки вони містять розбіжності та не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим митну вартість товарів було скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. З урахуванням вищезазначеного відповідач вважає, що оскаржуване рішення є таким, що прийняте обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

06.03.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГАОПТСТРОЙ» та компанією «HOMA APPLIANCES CO., LTD» укладено контракт №CH-UА-20/03/06 (далі-Контракт) на поставку товару у вигляді холодильного обладнання до неї в номенклатурі, кількості та цінам згідно з супровідними документами на умовах CIF «ODESSA/CHORNOMORSK/ PIVDENNYI», відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до умов вказаного Контракту, рахунку-фактури (інвойсу) від 15.09.2020 №ВІН20090998, коносаменту від 22.09.2020 № COSU, автотранспортних накладних від 01.11.2020 № 360, № 626, № 884, № 922, № 938, декларації про походження товару від 15.09.2020 №ВІН20090998, банківського платіжного документу №8 від 20.10.2020, договору про надання послуг митного брокера № 29/08/19 від 29.08.2019, інших некласифікованих документів: технічний опис від 21.05.2020, від 30.04.2020, від 14.08.2020, від 15.07.2020, акт зваження № WGT177723, позивач отримав товар - комбіновані холодильники-морозильники марки SMART ВМ360WAW у кількості 71 тук, вартістю за одиницю 113,90 дол. США, ВМ355TWNW у кількості 72 штук, вартістю за одиницю 108,50 дол. США, BRM210W у кількості 286 штук, вартістю за одиницю 64,60 дол. США, камера вертикальна морозильна SMUF-272TWNW у кількості 72 штук, вартістю за одиницю 112,20 дол. США, на загальну суму 42 452,90 дол. США, про що відповідно, наведено в зазначених документах.

Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за вказаним контрактом, позивачем через представника ФОП ОСОБА_1 02.11.2020 було подано митну декларацію №UA508040/2020/010327, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту 42 452,90 доларів США та зовнішньоекономічний договір від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06, доповнення до договору № 23 від 15.09.2020, б/н від 10.06.2020, б/н від 20.08.2020, заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнівних речовин у товарах б/н від 02.11.2020, рахунок-фактуру (інвойс) від 15.09.2020 №ВІН20090998, коносамент від 22.09.2020 № COSU, автотранспортні накладні від 01.11.2020 № 360, № 626, № 884, № 922, № 938, декларація про походження товару від 15.09.2020 №ВІН20090998, банківський платіжний документ №8 від 20.10.2020, договір про надання послуг митного брокера № 29/08/19 від 29.08.2019 та інші некласифіковані документи. Обставини отримання митницею зазначених документів не оскаржуються відповідачем.

Згідно із ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а тому необхідно подати наступні відомості, про що зазначено в протоколі № 12717: копію митної декларації країни відправлення; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоду, контракту); платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, представником позивача Петровим В.П. 02.11.2020 додатково були надані документи: прайс - лист від 31.07.2020, комерційну пропозицію від 10.08.2020, про що наявна відмітка у протоколі №12717.

02.11.2020, Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення №UA508040/2020/000257/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товару відкоригована у бік збільшення на загальну суму 69 489,04 дол. США та оформлено картку відмови № UA508040/2020/00532 в митному оформленні декларації №UA508040.2020.010327 від 02.11.2020.

ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» як наслідок було додатково надмірно сплачено 191 026,40 грн. за товар №1 суму мита - 8 071,80 грн., суму ПДВ - 33 901,58 грн., за товар № 2 суму ПДВ - 29 882,79 грн., за товар №3 суму мита - 22 917,35 грн., суму ПДВ - 96 252,88 грн.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування на підставі п. 4 ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справи, суд виходить з наступного.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 Митного кодексу України).

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 Митного Кодексу України).

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, з дотриманням положень Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби 11.09.2015 №689.

Також, згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд зазначає, що згідно наявного у справі протоколу № 12717 від 02.11.2020 відповідачем були витребувані у ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоду, контракту); платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: митну декларацію №UA508040/2020/010327, зовнішньоекономічний договір від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06, доповнення до договору № 23 від 15.09.2020, б/н від 10.06.2020, б/н від 20.08.2020, заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнівних речовин у товарах б/н від 02.11.2020, рахунок-фактуру (інвойс) від 15.09.2020 №ВІН20090998, коносамент від 22.09.2020 № COSU, автотранспортні накладні від 01.11.2020 № 360, № 626, № 884, № 922, № 938, декларація про походження товару від 15.09.2020 №ВІН20090998, банківський платіжний документ №8 від 20.10.2020, договір про надання послуг митного брокера № 29/08/19 від 29.08.2019 та інші некласифіковані документи.

Відповідно до відмітки у протоколі № 12717 Чорноморської митниці Держмитслужби від 02.11.2020 представником позивача були надані прайс - лист від 31.07.2020, комерційну пропозицію від 10.08.2020.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані позивачем на запит додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

За результатами проведеної перевірки представлених документів митним органом прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості від 02.11.2020 №UА508040/2020/000257/2.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач вказав на наступні підстави.

"… рахунок-фактура від 15.09.2020 №ВІН20090998 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця. Поставка товарів здійснювалась за умовами поставки CIF «ODESSA», відповідно до ІНКОТЕРМС 2010. Згідно частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є зокрема страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалось страхування). Відповідно до умов поставки СІF згідно з Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Разом з тим, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, не надано. Додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців. Також, у додатково наданому прайс-листі та комерційній пропозиції відсутні пропозиції з продажу запасних частин.

Відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). Здійснивши порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, та інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби - встановлено, що рівень вартості комбінованих холодильного обладнання заявленого виробника (HOMA APPLIANCES CO., LTD) значно нижчий від рівня митної вартості товарів, що імпортуються в Україну. Вартість пропозиції з продажу аналогічного товару на внутрішньому ринку України станом на 02.11.2020 становить (інформація взята з сайту мережі Інтернет https://smart-bt.com.ua): комбінованого холодильника-морозильника SMART BRM210W - 4 599,00 грн. (161,65 дол. США/шт.); морозильника типу «шафа» SMART SMUF-272TWNW - 11 699,00 грн. (411,20 дол. США/шт.); комбінованого холодильника-морозильника SMART ВМ355TWNW - 12 999,00 грн. (456,90 дол. США/шт.); комбінованого холодильника-морозильника SMART ВМ360WAW - 10 999,00 грн. (386,60 дол. США/шт.)».

«…декларантом неподані наступні документи, а саме: страхові документи; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські платіжні документи».

Відповідно, відповідачем було скориговано митну вартість товару за резервним методом згідно ст. 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу - «…по товару № 1 МД № UА100670/2020/105636 від 16.09.2020, а саме: 84,44 дол. США/шт (числове значення митної вартості товару становить: 286*84,44=24 149,84 дол. США); по товару № 2 МД № UА100430/2020/011247 від 14.10.2020, а саме: 185,14 дол. США/шт (числове значення митної вартості товару становить: 72*185,14=13 330,08 дол. США); по товару № 3 МД № UА100670/2020/105080 від 25.08.2020, а саме: 223,84 дол. США/шт (числове значення митної вартості товару становить: 143*223,84=32 009,12 дол. США). В даному спірному рішення зазначено про те, що «Попередні методи не застосовані з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару».

Отже, відповідач вважає, що згідно положень ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості декларант разом з митною декларацією зобов`язаний надати документи, які підтверджують заявлену митну вартість, серед яких зокрема мають бути: страхові документи; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські платіжні документи.

Таким чином, відповідачем було здійснено порівняння митної вартості товару із рівнем митної вартості подібних товарів за виробником HOMA APPLIANCES CO., LTD, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби, взято для порівняння МД № UА100670/2020/105636 від 16.09.2020, МД № UА100430/2020/011247, МД № UА100670/2020/105080 від 25.08.2020, взято також інформацію із сайту мережі Інтернет https://smart-bt.com.ua щодо аналогічного товару та встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну.

Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності зважаючи на наступне.

Щодо зауваження митного органу на відсутність в рахунку-фактурі від 15.09.2020 №ВІН20090998 посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця суд звертає увагу, що пунктом 1.1. контракту № CH-UА-20/03/06 від 06.03.2020 передбачено, що покупець має оплатити та прийняти «Товар» - холодильне обладнання в номенклатурі, кількості та цінах, зазначених у супровідних документах. Відповідно до п.6.2 даного договору визначено товаросупровідні документи: морський коносамент, специфікація - 2 оригінали, рахунок-фактура - 3 оригінали, пакувальний лист - 3 оригінали. Так, позивачем при митному оформленні товарів, окрім рахунку-фактури від 15.09.2020 №ВІН20090998, що не містить посилання на контракт, подано, зокрема, специфікацію №23 від 15.08.2020, яка містить відповідне посилання та ціни, які повністю відповідають цінам, зазначеним в рахунку-фактурі.

Крім того, з дослідженого судом контракту від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06, додаткових угод № 23 від 15.09.2020, б/н від 10.06.2020, б/н від 20.08.2020 та специфікації №23 від 15.08.2020 вбачається наявність усіх необхідних банківських реквізитів продавця - компанії «HOMA APPLIANCES CO., LTD», яка є виробником товару та відправником.

Суд погоджується із твердженням відповідача, що рахунок-фактура має містити відомості щодо контракту та банківські реквізити сторін договору, оскільки пункти 18, 19, 20 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі» (ECE/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 р.) передбачають, що формуляр-зразок має три групи полів даних: у першій містяться відомості про угоду (сторони, умови і таке інше), у другому - опис товарів, позиції рахунку та кількості і таке інше, а у третій - додаткові витрати, вирахування та загальна сума рахунку з посвідчувальною заявою, якщо вона є необхідною. Таким чином, вимоги законодавства України та міжнародних документів передбачають в зовнішньоекономічному контракті та допускають в рахунку-фактурі (інвойсі) зазначення дати та номер договору та реквізити сторін договору. У відповідності до загальносвітової практики, рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в рахунку - фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору.

Відповідно до умов договору від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06 рахунок-фактура (від 15.09.2020 №ВІН20090998) є товаросупровідним документом, згідно п. 6.2 договору, як одна з умов здачі та прийняття товару, та договором не визначено, що в собі має містити безпосередньо даний документ та сам рахунок-фактура не зазначено єдиним документом на підтвердження ідентифікації предмету договору та сторін договору. Суд зазначає, що серед товаросупровідних документів зазначені такі документи як морський коносамент, специфікація та пакувальний лист, зокрема, специфікація № 23 від 15.08.2020 має в собі посилання на договір та зазначено банківські та інші реквізити сторін договору. Також, суд звертає увагу на те, що відповідачем не наведено обґрунтованих доводів, яким чином недолік оформлення рахунку-фактури від 15.09.2020 №ВІН20090998 може свідчити на користь його твердження про заявлення ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» не повних відомостей про митну вартість та може бути підставою для визначення митної вартості товару за резервним методом.

На думку суду, наявність чи відсутність у рахунку-фактурі певних відомостей (реквізитів), зокрема, посилання на контракт та банківських реквізитів продавця, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо даний рахунок - фактура не єдиним документом на підтвердження умов здачі та прийняття товару та, у випадку, коли з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі дані. Аналогічний правовий висновок з цього питання викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 821/829/18 (адміністративне провадження № К/9901/5724/19), від 14.08.2018 по справі № 821/1617/17 (адміністративне провадження № К/9901/48422/18).

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на позицію Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 09.08.2017 по справі № 815/1718/16, оскільки вона не обґрунтована та не підтверджує позицією викладену у спірному рішенні митного органу, а також суд зазначає, що у даному рішенні по справі № 815/1718/16 було розглянуто виконання договору на умовах поставки поставки FOB, DAP, умови якої відрізняються від умов поставки CIF за правилами Інкотермс 2010, що розглядається у даній справі.

Посилання митного органу на ту обставину, що позивач зобов`язаний разом із митною декларацією надати страхові документи, суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що ним не надано на вимогу митного органу страхових документів, які б визначали витрати на страхування товару, оскільки Контрактом передбачено постачання товару на умовах CIF «PIVDENNYI», за якими саме постачальник поніс витрати на страхування товару і ці витрати включені до наданої Постачальником ціни.

Суд звертає увагу відповідача, що на сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін «вартість, страхування та фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Отже, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд вважає, що в даному випадку підприємство не повинно додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту Одеса/Чорноморськ/Південний.

Отже, суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17.

Відповідно, суд зазначає про необґрунтовану позицію відповідача щодо відсутності у інвойсі статтей витрат на страхування, що унеможливлювало пересвідчитись митному органу чи включено вартість страхування у ціну договору, оскільки умовами поставки CIF, вартість страхування товару вже була включена у ціну наданих послуг продавцем та як наслідок, п. 4.2 договору №CH-UА-20/03/06 не містить та не має в собі містити в переліку витрат на страхування товару.

Також суд звертає увагу відповідача на те, що згідно з умовами пп. 5.5 п. 5 договору від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06 умовами оплати є 100 % сплата до отримання товару на склад Покупця в Україні, відповідно, в матеріалах справи наявне платіжне доручення № 8 від 20.10.2020 на підтвердження виконання умов даного договору та сплату ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» 42452,90 дол. США в ціні придбаного товару. Даний документ було надано до митного органу, зауважень щодо нього у відповідача не виникало.

Окрім того, суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що прайс-лист наявний в матеріалах справи, та наданий позивачем до митного органу, носить адресний характер та має суб`єктивну спрямованість (адресований позивачу), що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців, як підставу для здійснення коригування митної вартості, оскільки прайс-лист був наданий після запиту митного органу про надання додаткових документів, тоді як, за наведених вище аргументів, саме витребування додаткових документів визнано судом неправомірним. Відповідна позиція суду стосується і зазначення відповідачем у спірному рішенні щодо відсутності пропозиції з продажу запасних частин у додатково наданих прас-листі та комерційній пропозиції, оскільки чинне законодавство не вимагає даного зазначення у наданих позивачем документів, а також, суд звертає увагу відповідача на те, що умовами договору від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06 та відповідно до товаросупровідних документів, була здійснена купівлі та поставка товару у вигляді холодильного обладнання комбінованих холодильників - морозильників марки SMART ВМ360WAW, ВМ355TWNW, BRM210W, та камери вертикальної морозильної SMUF-272TWNW без запасних частин до них.

Також, суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, оскільки ним не наведено обставини та докази того, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті Угоди. Більш того, відповідно до положень Митного кодексу України застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58-63 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Під час здійснення перевірки правильності визначення митної вартості товарів, контролюючий орган керується у своїх діях також Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Державної фіскальної служби 11.09.2015 № 689.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій зазначеної вище статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу. Дана інформація була взята митним органом із сайту мережі Інтернет https://smart-bt.com.ua та з порівнянням з МД № UА100670/2020/105636 від 16.09.2020, МД № UА100430/2020/011247, МД № UА100670/2020/105080 від 25.08.2020. Як зазначено у спірному рішенні «.. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару».

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом на підставі МД № UА100670/2020/105636 від 16.09.2020, МД № UА100430/2020/011247, МД № UА100670/2020/105080 від 25.08.2020. З аналізу наявних у справі матеріалів вбачається, що товар в наведений в даній митній декларації не є аналогічним товарам зазначеному в митній декларації позивача №UА508040/2020/010327 від 02.11.2020. Безпосередньо у використаних митницею МД № UА100670/2020/105636 від 16.09.2020, МД № UА100430/2020/011247, МД № UА100670/2020/105080 від 25.08.2020 містяться зовсім інші характеристики товару, кількість, об`єм, умова поставки. Також суд зазначає, що порівняння митницею товару, зазначеного декларантом у митній декларації за відомостями, які наявні в іншій МД безпосередньо за виробником товару HOMA APPLIANCES CO., LTD, може мати місце лише у разі, якщо у митного органу виникли сумніви щодо дійсності вартості товару, дійсності поданих відомостей декларантом та з підстави, якщо такий товар, що перевірявся повністю відповідає характеристикам виробника у складі придбаного товару позивачем.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Відповідно, подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту від 06.03.2020 №CH-UА-20/03/06 згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені відповідачем невідповідності у поданому позивачем рахунку-фактурі, коносаменті не впливають на ціну товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару за резервним методом, у зв`язку з чим, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA508040/2020/000257/2 від 02.11.2020 є протиправним та підлягає скасуванню, відповідно - позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відшкодуванню підлягає сума сплаченого позивачем судового збору, згідно з платіжним дорученням № 140 від 09.11.2020 у розмірі 2865,39 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508040/2020/000257/2 від 02.11.2020 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Чорноморської митниці Держмитслужби (73003, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, ,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАОПТСТРОЙ» (73003, м. Херсон, вул. Нестерова, 2-в, ) сплачений судовий збір у сумі 2865,39 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят п`ять гривень 39 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 108020200