Справа № 140/13735/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/13735/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Шепталової А.П.,

представника позивача Бляшука В.Й.,

представника відповідача Кузьмич Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Камінь-Каширськагроліс» до Головного управління ДПС у Волинській області про часткове визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Камінь-Каширськагроліс» (надалі ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс», підприємство, позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (надалі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 грудня 2019 року: № про застосування штрафу у сумі 510,00 грн; № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та нарахування пені на загальну суму 3883186,79 грн; № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та нарахування пені на загальну суму 28765,84 грн, а з урахуванням заяви про відмову від позову в частині позовних вимог та зменшення позовних вимог позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн (а.с.105-111 том 2).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта документальної планової виїзної перевірки ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» від 18 жовтня 2019 року №3077/05-07/35097450. За висновками акта перевірки підприємством несвоєчасно, з порушенням встановлених Податковим кодексом України (надалі ПК України) строків, сплачено (перераховано) до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 5249052,53 грн та станом на 30 червня 2019 року не сплачено самостійно визначене податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн.

Позивач у первинній позовній заяві з посиланням на оборотно-сальдові відомості по рахунку 6411 за четвертий квартал 2016 року, 2017 та 2018 роки, січень-червень 2019 року не погоджувався із цими висновками контролюючого органу, розрахунком наведених сум.

У заяві про зменшення позовних вимог (а.с.105-111 том 2), оскаржуючи податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року № лише в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн, позивач покликається на необґрунтоване нарахування йому основного зобов`язання з цього податку. Позивач звернув увагу, що актом перевірки порушень щодо достовірності та повноти декларування сум податку на доходи фізичних осіб не було виявлено, а встановлено факт несплати податку у строки, встановлені ПК України. Позивач вважає, що контролюючий орган вправі визначити у податковому повідомленні-рішенні суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб лише у випадку, коли податковий агент порушив правила нарахування та декларування податку (тобто, не нарахував або занизив у податковому розрахунку суму податку). Разом з тим, відповідач, констатуючи в акті перевірки про наявність кредиторської заборгованості з податку на доходи фізичних осіб станом на 30 червня 2019 року у сумі 2736472,41 грн, вказав, що така сума податкового зобов`язання самостійно визначена підприємством. У той же час відповідач у податковому повідомленні-рішенні від 20 грудня 2019 року № донарахував податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у такому ж розмірі. На думку позивача, такі дії відповідача суперечать пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 ПК України, якими визначено випадки, за яких контролюючий орган має повноваження та підстави визначати платнику податків грошове зобов`язання. Водночас, за загальним правилом, встановленим пунктом 54.1 статті 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає у податковій декларації (податковому розрахунку), що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, і така сума грошового зобов`язання вважається узгодженою. Також пунктом 54.2 статті 54 ПК України обумовлено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Оскільки відповідач встановив у даному випадку відсутність порушень правил нарахування податкового зобов`язання, то визначення податкового зобов`язання спірним податковим повідомленням-рішенням є протиправним.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с.145 том 1).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.151-153 том 1). Як зазначив відповідач, податковою перевіркою було встановлено, що ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» нарахувало податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (з 22 листопада 2016 року по 30 червня 2019 року) у сумі 6789750,95 грн, сплатило 3823029,61 грн з урахуванням переплати станом на 22 листопада 2016 року у сумі 8316,99 грн та станом на 30 червня 2019 року за підприємством рахується кредиторська заборгованість у сумі 2958404,35 грн (у тому числі за червень 2019 року у сумі 221931,94 грн з терміном сплати до 31 липня 2019 року). На дату підписання акта перевірки сума кредиторської заборгованості не погашена. Також перевіркою встановлено несвоєчасне перерахування у встановлені ПК України терміни податку на доходи фізичних осіб у сумі 5249052,53 грн (за квітень 2017 року травень 2019 року) та військового збору у сумі 156243,76 грн (за грудень 2017 року квітень 2019 року). Виявлені порушення податкового законодавства слугували підставою для нарахування позивачу на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України штрафних санкцій та на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України пені за порушення строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень.

В додаткових поясненнях щодо оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн за період червень 2018 року травень 2019 року (а.с.130-131 том 2) відповідач вказав, що позивач як роботодавець є податковим агентом та має обов`язок нарахувати та сплатити від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, податок на доходи фізичних осіб, єдиний соціальний внесок та військовий збір, вести податковий облік та нести відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Несплата ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб є порушенням 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України. Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, відображається в інтегрованій картці платника у формі №15, а у разі визначення податкового зобов`язання платнику за результатами проведеної податкової перевірки - в інтегрованій картці платника у формі №6.

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, на підставі поданих ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, за формою №1ДФ нарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в інтегрованій картці позивача не здійснювалося. Актом перевірки встановлено, що мало місце неперерахування податку на доходи фізичних осіб при його фактичному нарахуванні та утриманні при виплаті доходу працівникам у вигляді заробітної плати. Згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерел виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом. Оскільки за ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» рахується кредиторська заборгованість зі сплати самостійно нарахованих сум податку на доходи фізичних осіб, то ГУ ДПС у Волинській області вважає, що ним правомірно було сформовано податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн.

Ухвалами суду від 17 листопада 2020 року продовжено на тридцять днів строк підготовчого провадження; від 10 грудня 2020 року прийнято відмову позивача від позову в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 грудня 2019 року № та № та у цій частині позовних вимог провадження у справі закрито, одночасно прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року №; від 10 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та справу про часткове визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у заяві про зменшення позовних вимог; просив позов задовольнити; представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов, додаткових поясненнях.

Суд, заслухавши усні пояснення представників сторін (вступне слово), перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, наказу ГУ ДФС у Волинській області від 31 липня 2019 року №2669, наказів ГУ ДПС у Волинській області від 29 серпня 2019 року №27 (а.с.192 том 1), від 26 вересня 2019 року №421 (а.с.193 том 1), направлень від 29 серпня 2019 року №1, №2, від 03 вересня 2019 року №89 та №207 у період з 30 серпня 2019 року по 10 жовтня 2019 року проведено документальну планову виїзну перевірку ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2016 року по 30 червня 2019 року, за результатами якої складено акт від 18 жовтня 2019 року №3077/05-07-35097450 (далі акт перевірки; а.с.5-127 том 1). За висновками акта перевірки (розділ IV) встановлено порушення підприємством, зокрема, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 та підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України, у результаті чого не сплачено (не перераховано) до бюджету у встановлені ПК України терміни податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 5249052,53 грн (у тому числі за квітень 2017 року у сумі 40855,28 грн у термін до 30 травня 2017 року, за травень 2017 року у сумі 45973,40 грн у термін до 30 червня 2017 року, за червень 2017 року у сумі 12652,72 грн у термін до 31 липня 2017 року, за липень 2017 року у сумі 39945,32 грн у термін до 30 серпня 2017 року, за серпень 2017 року у сумі 174872,93 грн у термін до 02 жовтня 2017 року, за вересень 2017 року у сумі 227298,91 грн, за жовтень 2017 року у сумі 202583,96 грн, за листопад 2017 року у сумі 200540,14 грн, за грудень 2017 року у сумі 204515,83 грн, за січень 2018 року у сумі 204524,04 грн, за лютий 2018 року у сумі 246418,19 грн, за березень 2018 року у сумі 245619,17 грн, за квітень 2018 року у сумі 175129,74 грн, за травень 2018 року у сумі 261903,60 грн, за червень 2018 року у сумі 230936,90 грн, за липень 2018 року у сумі 260260,42 грн, за серпень 2018 року у сумі 251565,43 грн, за вересень 2018 року у сумі 267124,39 грн, за жовтень 2018 року у сумі 253653,34 грн, за листопад 2018 року у сумі 220061,45 грн, за грудень 2018 року у сумі 222820,20 грн, за січень 2019 року у сумі 282854,18 грн, за лютий 2019 року у сумі 253141,07 грн, за березень 2019 року у сумі 244285,97 грн, за квітень 2019 року у сумі 244260,03 грн, за травень 2019 року у сумі 235255,92 грн). Також встановлено порушення підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України: станом на 30 червня 2019 року не сплачено самостійно визначене податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн. (стор. 48 акта перевірки; а.с.52 том 1).

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року №, яким за порушення 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України, на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України та згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 3883186,79 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 2736472,41 грн, за штрафними санкціями на 1009094,45 грн та відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129 .1 статті 129 нараховано 137619,93 грн пені (а.с.129 том 1).

Оскарження в адміністративному порядку прийнятих за результатами податкової перевірки податкових повідомлень-рішень, серед яких і податкового повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року №, не призвело до його скасування (а.с.131-137 том 1).

Позивач, не погоджується із податковим повідомленням-рішенням від 20 грудня 2019 року № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).

Як передбачено пунктами 38.1, 38.2 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством - податковим агентом, або представником платника податку.

Спірне податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у зв`язку із збільшенням ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» податку на доходи фізичних осіб.

Порядок адміністрування податку на доходи фізичних осіб врегульований розділом IV ПК України.

За правилами підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Згідно із підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Зазначеній нормі кореспондує положення статті 18 ПК України, згідно з якою податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. До загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податків відповідно до умов трудового договору (підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України).

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Кодексу.

Відповідно до абзацу другого пункту 57.1 статті 57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Порядок утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено пунктом 168.1 статті 168 ПК України.

За правилами, встановленими підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Згідно з підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 54.2 статті 54 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України обумовлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України, посилання на який є у спірному податковому повідомленні-рішенні, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Як уже зазначалося судом, податковим повідомленням-рішенням від 20 грудня 2020 року № позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, з них податкове зобов`язання у сумі 2736472,41 грн, штрафна санкція у сумі 1009094,45 грн, а також нараховано пеню у сумі 137619,93 грн (всього донараховано 3883186,97 грн).

У розумінні підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог застосування штрафних санкцій та нарахування пені позивач не оскаржує. Спірним у даному випадку є правомірність збільшення ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» податкового зобов`язання на 2736472,41 грн.

Податковим зобов`язанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Як слідує з акта перевірки, перевіркою встановлено дотримання позивачем обов`язку щодо подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за період з четвертого кварталу 2016 року по другий квартал 2019 року. Податкові розрахунки, які подавалася до контролюючого органу, наявні в матеріалах справи (а.с.3-103 том 2). У податкових розрахунках позивач відображав суми нарахованого та виплаченого доходу і суми податку на доходи фізичних осіб (утриманого та перерахованого), а також військового збору.

Водночас, перевіркою встановлено, що станом на 30 червня 2019 року за підприємством обліковується кредиторська заборгованість у сумі 2958404,35 грн (у тому числі за червень 2019 року 221931,94 грн з терміном сплати до 30 липня 2019 року): нараховано за період листопад 2016 року червень 2019 року 6789750,95 грн податку; станом на 22 листопада 2016 року існувала переплата у сумі 8316,99 грн та сплачено за вказаний період 3823029,61 грн. Отже, станом на 30 червня 2019 року не сплачено самостійно визначену суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн (2958404,35 грн 221931,94 грн). Станом на дату підписання акта перевірки сума кредиторської заборгованості підприємством не погашена. Як видно із розрахунку пені за порушення строків сплати податку на доходи фізичних осіб, кредиторська заборгованість у сумі 2736472,41 грн існує за період липень 2017 року травень 2019 року (а.с.154-159 том 1).

В акті перевірки стверджується про те, що перевіркою достовірності та повноти включення доходів до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, а також перевіркою правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платником податків у вигляді заробітної плати, винагород за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг), нарахування (надання) доходів у будь-якій не грошовій формі, застосування до бази оподаткування розміру ставок податку фактів порушень вимог чинного законодавства не встановлено (пункт 3.1.9.3 «Визначення бази оподаткування, повноти нарахування, утримання та своєчасність (перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб; стор.24 акта).

Отже, відповідач в акті перевірки встановив факт самостійного визначення підприємством податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів (заробітної плати) найманим працівникам та правильність нарахування податку (визначення бази оподаткування та застосовної ставки податку). При цьому в акті перевірки відсутні висновки про заниження позивачем як податковим агентом податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, нарахованого та утриманого із виплаченої заробітної плати, яке він повинен сплатити до бюджету, у тому числі за липень 2017 року травень 2019 року. Як в акті перевірки, так і у додаткових поясненнях відповідача констатовано, що позивачем як податковим агентом було допущено неперерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету при його фактичному нарахуванні та утриманні при виплаті доходу працівникам у вигляді заробітної плати.

За таких обставин суд погоджується із позивачем, що збільшення на 2736472,41 грн податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб є протиправним, адже у такому розмірі податкове зобов`язання самостійно нараховане у податкових розрахунках за формою №1ДФ.

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за №111/26556; далі Порядок №4), податковий розрахунок - документ, який свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Правомірність збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб відповідач обґрунтовує з посиланням на друге речення пункту 1.2 розділу І Порядку, згідно з яким на підставі відомостей щодо сум утриманого та/або сплаченого податку, які зазначаються у податковому розрахунку, нарахування податкового зобов`язання не проводиться. При цьому зазначає, що податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, відображається в інтегрованій картці платника форми №15, а якщо визначення податкових зобов`язань відбувається за результатами проведеної перевірки в інтегрованій картці платника за формою №6.

Суд зазначає, що за наявності висновку про заборгованість перед бюджетом, що виникла внаслідок несплати самостійно нарахованої позивачем як податковим агентом суми податкового зобов`язання, підстави для його збільшення шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України відсутні. За цією нормою контролюючий орган самостійно визначає суму грошових зобов`язань за умови, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати (в тому числі податкового агента) свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом, тобто податкове правопорушення полягає у сукупності дій щодо нарахування, утримання та сплати податку, однак у межах спірних відносин позивачем допущено порушення щодо сплати податку на доходи фізичних осіб. Наявність такого порушення є підставою для нарахування штрафних санкцій та пені і не має наслідком самостійне визначення контролюючим органом податкового зобов`язання, яке уже було визначене самостійно платником податків у податкового розрахунку. При цьому порушень щодо визначення бази оподаткування, повноти нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб із виплаченої заробітної плати в акті перевірки відсутні (а.с.28-29 том 1). Облік зазначених сум та порядок ведення інтегрованої картки платника податків не може змінювати обов`язків контролюючого органу, який як суб`єкт владних повноважень у контексті вимог частини другої статті 19 Конституції України повинен дотримуватися встановленої законом поведінки: діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок №4 лише визначає порядок заповнення і подання до органу Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них відповідно до вимог статті 51 глави 2, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70 глави 6 розділу II, підпункту 170.4.2 пункту 170.4 статті 170 та підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 розділу IV, підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Спеціальним законом у відносинах контролюючого органу та платника податків, є ПК України, і лише він встановлює право (обов`язок) контролюючого органу самостійно визначати платнику податків податкове зобов`язання. Серед підстав, наведених у статті 54.3 ПК України (чи будь-якій іншій) відсутнє право (обов`язок) контролюючого органу збільшувати податкове зобов`язання на суму заборгованості перед бюджетом зі сплати податку, нарахованого платником у податковому розрахунку.

Оскільки за обставин справи платником порушено виключно вимоги закону щодо сплати податку (це не заперечується позивачем), то це унеможливлює прийняття позиції податкового органу про збільшення податкового зобов`язання спірним податковим повідомленням-рішенням.

У поставові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі №817/195/15 наведено висновки щодо застосування положень підпункту 54.3.5 пункту 54 статті 54 ПК України: якщо сума податку на доходи фізичних осіб позивачем нарахована та утримана правильно, то донарахування суми грошового зобов`язання за основним платежем за таких обставин є протиправним, а виконання податкового повідомлення-рішення в цій частині призведе до подвійного оподаткування, оскільки ця сума є самостійно нарахована та задекларована позивачем.

Отже, своєчасно несплачене позивачем грошове зобов`язання у сумі 2736472,41 грн набуває статусу податкового боргу та стягнення відбувається у визначеному ПК України порядку із застосуванням відповідної процедури.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті податкового повідомлення-рішення відповідачем безпідставно донараховано податкове зобов`язання.

Таким чином, з урахуванням аналізу наведених норм закону, що врегульовують спірні правовідносини, та обставин у справі, встановлених письмовими доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжним дорученням від 15 вересня 2020 року №1258 (а.с.4 том 1), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.133 том 2) підтверджується, що позивач сплатив судовий збір у сумі 21020,00 грн, тобто, у максимальному розмірі, визначеному підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір». За цією нормою за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1,5% від 2736472,41 грн = 41047,09 грн, що більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, 21020,00 грн).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги у сумі 2736472,41 грн (сума судового збору за цю позовну вимогу підлягає оплаті судовим збором в максимальному розмірі), то на користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 21020,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Камінь-Каширськагроліс» (45500, Волинська область, Камінь-Каширський район, місто Камінь-Каширський, вулиця Лісна, будинок 11, ідентифікаційний код юридичної особи 35097450) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 43143484) про часткове визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 20 грудня 2019 року № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2736472,41 грн.

Стягнути на користь Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Камінь-Каширськагроліс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 21020,00 грн (двадцять одна тисяча двадцять грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк

Рішення складено у повному обсязі 15 січня 2021 року