Справа № 540/2050/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2050/20

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

рішення суду першої інстанції прийнято

у м.Херсон, 03 вересня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі відповідач, Головне управління ПФУ в Херсонській області) про визнати дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , за віком на пільгових умовах за списком № 2 протиправними; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , за віком на пільгових умовах за списком № 2 з дати звернення - 07.07.2020 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказала, що відповідач протиправно відмови їй у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки вона має достатній страховий стаж для призначення їй такої пільгової пенсії на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за списком № 2 протиправними. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області викладене у вигляді протоколу 55 від 10.07.2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з дати звернення - 07.07.2020 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління ПФУ в Херсонській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначило про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку із чим, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що призначення пенсії позивачу повинно здійснюватися за нормами Закону №1058-IV.

Зокрема, апелянт наголошує, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) серед іншого, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII, оскільки станом на 11.10.2017 року ОСОБА_1 не досягла 50-річного віку. З урахуванням того, що позивачу виповнилось 50 років 19.01.2020 року, умови призначення їй пільгової пенсії мають визначатися на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

25.11.2020 року за вхід. № 23490/20 від позивача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ОСОБА_1 зазначила про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просила залишити судове рішення без змін, а скаргу пенсійного органу без задоволення мотивуючи аналогічними підставами, викладеним у позовній заяві.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, 07 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Херсонського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 та надала наступні документи:

- трудову книжку, за записами якої позивачка працювала в Херсонському обласному протитуберкульозному диспансері медсестрою легенево-хірургічного відділення, медсестрою палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації, сестрою медичною стаціонару (палатною) торакального відділення № 3 з 01.04.1989 року по теперішній час;

- пільгову довідку від 07.07.2020 року № 407, видану комунальним некомерційним підприємством Фтизіопульмонологічний медичний центр Херсонської обласної ради, в якій зазначено, що позивачка працювала повний робочий день в Херсонському обласному протитуберкульозному диспансері і безпосередньо обслуговувала туберкульозних хворих:

- з 01.04.1989 року по 08.11.2001 року на посаді медичної сестри легенево-хірургічного відділення;

- з 09.11.2001 року по 31.07.2015 року на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіологій реанімації;

- з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) торакального відділення № 3, з посиланням на список № 2, розділ XXIV постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461;

- копію наказу облтубдиспансеру від 31.05.1999 року № Зіб-Д Про результати атестації робочих місць за умовами праці в облтубдиспансері та Перелік робочих місць до цього наказу, згідно із яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 середньому медичному персоналу;

- копію висновку № 19 державної експертизи умов праці управління праці та зайнятості населення Херсонської обласної державної адміністрації від 06.08.1999 року № 10905, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 за розділом XXIV, код 2260000а (середній медичний персонал у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах);

- копію наказу облтубдиспансеру від 25.06.2004 року № 64-Д Про результати атестації робочих місць за умовами праці в облтубдиспансері та Перелік робочих місць до цього наказу, згідно із яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 медсестрам ПІТ відділення анестезіології і реанімації;

- копію висновку № 76 державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту зайнятості населення Херсонської обласної державної адміністрації від 29.06.2004 року № 110/06-10, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 молодшим спеціалістам з медичною освітою у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах;

- копію наказу облтубдиспансеру від 29.05.2009 року № 52-Д Про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць до цього наказу, згідно із яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 сестрам медичним стаціонару (палати інтенсивної терапії) відділення анестезіології і реанімації;

- копію висновку № 68 державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту зайнятості населення Херсонської обласної державної адміністрації від 29.05.2009 року № 82/05-10, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 молодшим спеціалістам з медичною освітою у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах;

- копію наказу комунального закладу Херсонський обласний протитуберкульозний диспансер від 27.05.2014 року № 96-Д Про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць до цього наказу, згідно із яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 сестрам медичним стаціонару (палати інтенсивної терапії) відділення анестезіології і реанімації та сестрам медичним стаціонару відділення торакальної хірургії № 3;

- копію висновку № 59 державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту зайнятості населення Херсонської обласної державної адміністрації від 07.08.2014 року №290-106/1895-7/7, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 працівникам, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних закладах, відділеннях, кабінетах;

- копію наказу комунального закладу Херсонський обласний протитуберкульозний диспансер від 24.05.2019 року № 142-Д Про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць до цього наказу, згідно із яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 сестрам медичним стаціонару відділення торакальної хірургії № 3.

Страховий стаж роботи позивачки за списком № 2 за період з 21.12.2000 року по 31.05.2020 року складає 26 років 9 місяців 19 днів, у тому числі:

- з 01.04.1989 року по 13.07.1989 року - зараховано в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та складає 6 місяців 26 днів;

- з 14.07.1989 року по 31.07.198 року - 18днів;

- з 01.08.1989 року по 21.08.1992 року - зараховано в подвійному розмірі та складає 6 років 1 місяць 12 днів;

- з 09.11.2001 року по 31.12.2003 року - зараховано в подвійному розмірі та складає 4 роки 3 місяці 16 днів;

- з 01.01.2004 року по 30.05.2004 року - 5 місяців;

- з 25.06.2004 року по 31.10.2019 року - 15 років 4 місяці 7 днів.

Загальний стаж складає 46 років 7 місяців 2 дні.

Таким чином, вважаючи наявним пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивачка звернулась до відповідача із відповідною заявою.

Однак рішенням від 10.07.2020 року, яке оформлене у вигляді протоколу № 55, у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 було відмовлено, з підстав не досягнення необхідного пенсійного віку 55 років, який передбачений ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, про що останню повідомлено листом від 20.07.2020 року № 5927/03-16.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на рішення Конституційний Суд України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15), виходив з того, що 50-річного віку позивачка досягла ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про призначення пенсії звернулася 07.07.2020 року, має стаж роботи більше ніж 45 років, з них за списком № 2 понад 25 років, що є достатнім стажем за Законом № 1788 та Законом № 1058, працювала повний робочий день на роботі за списком № 2, у зв`язку із чим вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дати звернення - 07.07.2020 року, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його хибним та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини регулюються з 01.01.2004 року Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі Закон України № 1058), який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі Закон України №1788).

Статтею 8 Закону України № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-ІV, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на час звернення із заявою про призначення пенсії до відповідача мала загальний стаж роботи 46 років 7 місяців 2 дні, страховий стаж роботи за списком №2 за період з 21.12.2000 року по 31.05.2020 року 26 років 9 місяців 19 днів.

На підставі наведеної вище ст. 114 Закону України№ 1058-ІV, позивач набуде право виходу на пенсію за списком №2 у віці 55 років.

Отже, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії 07.07.2020року, не досягла пенсійного віку встановленого вищезазначеною нормою, а тому як наслідок не набула права на призначення пенсії за цим Законом.

Щодо висновків суду попередньої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії за списком №2 на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, зазначеній в п. 3 рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, яким обґрунтоване оскаржуване судове рішення, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Також зазначено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За вказаним вище рішенням Конституційного Суду України, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам; <…>».

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що конституційне провадження у вказаній справі Конституційний Суд України відкрив ухвалою від 13 січня 2016 року№ 1-у/2016. Водночас, конституційне подання отримано Конституційним Судом України 08.04.2015.

Разом з цим, з 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058 (далі Закон №1058), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 1 січня 2004 року Закон № 1058- IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 2 розділу XV Закону № 1058-IV було передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 16 наведеного розділу Закону № 1058 встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

За положеннями статті 9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3)пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, з 01 січня 2004 року питання призначення пенсій за віком, у тому числі на пільгових умовах, визначається положеннями Закону №1058.

У наступному, Закон № 1058-IV доповнено розділом XIV-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017року, зокрема й статтею 114, положення якого були приведені апеляційним судом вище та яка, в тому числі передбачає, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: …55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Пунктом 2 розділу XV Закону № 1058-IV, у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017, передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Також абзацом другим п. 16 розділу XV Закону № 1058-IV, у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017, передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Призначення громадянам пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком № 2) врегульовувалось Законом України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788 у період з січня 1992 року по 10 жовтня 2017 року.

Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, були внесені зміни до Закону № 1058, який, крім іншого, було доповнено розділом XIV-1.

Відтак, на момент досягнення позивачем 50 років та на момент звернення із заявою про призначення пенсії до УПФУ, пенсія за віком на пільгових умовах (за списком 2) призначається на умовах Закону № 1058-IV, яким передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки, зокрема, які народилися з 01 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року після досягнення ними 55 років.

Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, в часі був прийнятий пізніше ніж Закон № 213, окремі норми якого визнавались неконституційними, тому за загальним правилом слід користуватися нормами Закон України № 2148-VIII.

Отже, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком № 2) регулюється Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (з урахуванням змін та доповнень).

Таким чином, пенсія позивачці на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (Закон № 1788-XII) могла б бути призначена за умови досягнення нею 50річного віку до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Колегія суддів в тому числі відзначає, що положення статті 114 Закону № 1058-IV неконституційними не визнавались.

За вказаного, застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) серед іншого, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII, є помилковим, адже як вказано вище, порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено безпосередньо Законом № 1058, положення якого не визнавались такими, що не відповідають Конституції України.

З урахуванням викладеного, оскільки позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідного віку для призначення пільгової пенсії за Списком №2 не досягла, відповідачем у справі було правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням позивачем встановленого Законом № 1058-IV віку.

Таким чином, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 з моменту набрання законної сили Законом України № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 11.10.2017 року, а тому рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах, яке виникло до 11.10.2017 року.

Відтак, вказане рішення Конституційного Суду України помилково було застосовано судом першої інстанції до спірних правовідносин.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема :1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи усе зазначене вище, оскільки за результатами розгляду справи, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області- задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року по справі № 540/2050/20 скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 14 січня 2021 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.