Справа № 560/604/21
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/604/21
УХВАЛА

15 січня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.розглянувши заяву про забезпечення позову депутата Старокостянтинівської міської ради 8-го скликання ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Депутат Старокостянтинівської міської ради 8-го скликання ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Старокостянтинівської міської ради від 04.01.2021 року №22/2/VIII "Про затвердження на посадах заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, керуючого справами виконавчого комітету міської ради".

15 січня 2021 року разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити дію рішення Старокостянтинівської міської ради від 04.01.2021 року №22/2/VIII "Про затвердження на посадах заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, керуючого справами виконавчого комітету міської ради" до набрання законної сили рішенням суду в цій справі.

Обгрунтовуючи заяву, позивач зазначив, що спірне рішення є протиправним, оскільки під час пленарного засідання 2-ї сесії Старокостянтинівської міської ради VIII скликання 04 січня 2021 року міським головою Мельничуком Миколою Степановичем не дотримано положень чинного законодавства та регламенту Старокостянтинівської міської ради VIII скликання щодо повідомлення про присутність депутатів перед відкриттям пленарного засідання о 10 годині, не використано можливості у разі відсутності необхідної кількості депутатів за згодою голів фракцій щодо перенесення початку пленарного засідання на годину, та всупереч відсутності кворуму, необхідного для правомочності пленарного засідання ради, незаконно відкрито пленарне засідання 2-ї сесії Старокостянтинівської міської ради VIII 04 січня 2021 року, та прийнято низку протиправних рішень, зокрема рішення Старокостянтинівської міської ради від 04.01.2021 року №22/2/VIII "Про затвердження на посадах заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, керуючого справами виконавчого комітету міської ради".

Позивач вважає, що є очевидними ознаки протиправності рішення від 04.01.2021 року №22/2/VIII.

Крім цього, зважаючи на значний обсяг повноважень заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету міської ради та питань, які входять до їх компетенції, вжиття заходів забезпечення позову дасть змогу зупинити вчинення дій та прийняття рішень неправомірно затверджених заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету міської ради.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує таке.

За змістом частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а саме, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому вищезазначені підстави для вжиття заходів забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2020 по справі №461/3212/17.

За правилами частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.10.2020 по справі №640/5463/19.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Проте наведені заявником обґрунтування є недостатніми та такими, що не підтверджують очевидність ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням.

Сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Вказані заявником доводи про наявність ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача не можуть вважатись підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки потребують детальної оцінки з перевіркою їх доказами за процедурою, передбаченою нормами процесуального закону в межах адміністративного процесу. Наявність таких ознак у спірному випадку може бути виявлена судом тільки на підставі повного з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Отже, у спірному випадку відсутні достатні підстави для твердження про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Посилання на негативний вплив рішень суб`єктів владних повноважень не є підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 по справі №640/110/20, від 09.08.2020 по справі №813/944/18 та від 28.09.2020 по справі №620/2206/20.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви депутата Старокостянтинівської міської ради 8-го скликання Фесуна Сергія Никаноровича про забезпечення позову,- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.К. Блонський