Справа № 826/7413/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2021 року

м. Київ

справа № 826/7413/17

адміністративне провадження № К/9901/47692/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

за участю:

секретаря судового засідання Бугаєнко Н. В.,

представника позивача Горєлова О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 826/7413/17

за адміністративним позовом Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування наказу,

за касаційною скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Аблова Є. В., суддів: Григоровича П. О., Смолія І. В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Епель О. В., суддів: Карпушової О. В., Кобаля М. І.),

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. Компанія «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про:

скасування наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 лютого 2016 року № 151 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України», в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) (Швейцарія, registration No: CHE-115.971.060).

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що у відповідача були наявні всі підстави для скасування наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 лютого 2016 року № 151 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині, що стосується Компанії «НФ Трейдфнг АГ» (NF TRADING AG) адже останньою були усунуті порушення у вигляді нездійснення розрахунків на суму 25218400, 00 доларів США.

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року, задоволено позовні вимоги.

Скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 лютого 2016 року № 151 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) (Швейцарія, registration No: CHE-115.971.060), зазначеної в пункті 45 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 лютого 2016 року № 151 «Перелік іноземних суб`єктів господарської діяльності, до яких застосовано спеціальну санкцію-індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України».

Присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) (Швейцарія, registration No: CHE-115.971.060), понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

4. Не погоджуючись з рішенням суду першої та апеляційної інстанцій, 12 квітня 2018 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

5. Ухвалою Верховного Суду (склад колегії суддів: Анцупова Т. О., Кравчук В. М., Стародуб О. П.) від 20 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження, встановлено строк для подання відзиву.

6. 20 серпня 2018 року до Верховного Суду від Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) надійшов відзив на касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому позивач просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

7. У зв`язку із обранням до складу Великої Палати Верховного Суду судді-доповідача Анцупової Т. О. (відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, касаційної скарги у справі № 826/7413/17.

8. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стрелець Т. Г., судді: Рибачук А. І., Тацій Л. В., справу передано головуючому судді.

9. Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року задоволено заяви суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Стрелець Т. Г., Рибачука А. І., Тацій Л. В. про самовідвід.

Відведено суддів Стрелець Т. Г., Рибачука А. І., Тацій Л. В. від розгляду справи № 826/7413/17 за касаційною скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року.

10. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 1829/0/78-20 від 25 вересня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з постановленням Верховним Судом 23 вересня 2020 року ухвали про відведення судді-доповідача Стрелець Т. Г. та суддів Рибачука А. І., Тацій Л. В.

11. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 вересня 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Дашутін І. В., Шишов О. О.

12. Ухвалою Верховного Суду справу прийнято до свого провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем і ПАТ «РІВНЕАЗОТ» укладено контракти № 756-14-074 від 01 жовтня 2014 pоку, № 756-14-075 від 10 листопада 2014 року, № 756-14-077 від 17 листопада 2014 pоку, № 756-14-078 від 18 листопада 2014 року, № 756-14-079 від 20 листопада 2014 року, № 756-14-080 від 20 листопада 2014 року, № 756-14-081 від 24 листопада 2014 pоку, № 756-14-083 від 05 грудня 2014 pоку, № 756-14-085 від 24 грудня 2014 pоку, № 756-14-086 від 29 грудня 2014 pоку, № 756-14-087 від 30 грудня 2014 pоку, № 756-14-055 від 19 червня 2014 pоку, № 756-14-058 від 26 червня 2014 pоку, № 756-15-001 від 05 січня 2015 pоку, № 756-15-002 від 05 січня 2015 pоку, № 756-15-003 від 21 січня 2015 pоку, № 756-15-004 від 21 січня 2015 pоку, № 756-15-005 від 22 січня 2015 pоку, № 756-15-006 від 02 лютого 2015 року.

14. Позивачем не було своєчасно проведено розрахунків за продукцію, отриману від зазначеного контрагента за вказаними контрактами.

15. 17 грудня 2015 року ДФС України було встановлено порушення допущене позивачем ст. 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при проведенні зовнішньоекономічних операцій з ПАТ «РІВНЕАЗОТ» (несвоєчасність розрахунків за поставлену продукцію на загальну суму 25 218 400 доларів США), у зв`язку з чим відповідні матеріали були направлені до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (вих. № 28801/5-99-99-14-06-16, вх. № 03/81200-15 від 21 грудня 2015 року).

16. На підставі зазначених матеріалів ДФС України відповідачем прийнято наказ від 02 лютого 2016 року № 151 «Про застосування до позивача спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України».

17. Також, судами встановлено, що між позивачем, Компанією «NF TRADING FZE» та ПАТ «РІВНЕАЗОТ» було укладено тристоронній договір від 28 травня 2015 року про переведення боргу, відповідно до якого Компанія «NF TRADING FZE» взяла на себе зобов`язання позивача щодо погашення заборгованості перед ПАТ «РІВНЕАЗОТ» за вищевказаними контрактами.

18. 31 жовтня 2016 року між Компанією «NF TRADING FZE», Компанією «Almira Investment Ltd» та ПАТ «РІВНЕАЗОТ» укладено ряд договорів, відповідно до яких борги Компанії «NF TRADING FZE» (які були попередньо переведені від позивача) по переліченим вище зовнішньоекономічним контрактам переведено на нового боржника - Компанію «Almira Investment Ltd».

19. 01 грудня 2016 року враховуючи наявність заборгованості Компанії «Almira Investment Ltd» перед ПАТ «РІВНЕАЗОТ» на підставі вищевказаних зовнішньоекономічних договорів (контрактів) на загальну суму 25 218 400,00 доларів США та наявність зустрічної заборгованості ПАТ «РІВНЕАЗОТ» перед Компанією «Almira Investment Ltd» між зазначеними суб`єктами господарювання було підписано Акти про зарахування зустрічних однорідних вимог, якими, крім іншого, передбачено, що сторони домовились про припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

20. Після підписання сторонами зазначених Актів заборгованість Компанії «Almira Investment Ltd» перед ПАТ «РІВНЕАЗОТ» за контрактами №756-14-074 від 01.10.2014 p., №756-14-075 від 10.11.2014 p., №756-14-077 від 17.11.2014 p., №756-14-078 від 18.11.2014 p.,№756-14-079 від 20.11.2014 p., №756-14-080 від 20.11.2014 р. № 756-14-081 від 24.11.2014 p., № 756-14-083 від 05.12.2014 p., № 756-14-085 від 24.12.2014 p., № 756-14-086 від 29.12.2014 p., № 756-14-087 від 30.12.2014 p., № 756-14-055 від 19.06.2014 p., № 756-14-058 від 26.06.2014 p., № 756-15-001 від 05.01.2015 p., № 756-15-002 від 05.01.2015 p., № 756-15-003 від 21.01.2015 p., № 756-15-004 від 21.01.2015 p., № 756-15-005 від 22.01.2015 p., № 756-15-006 від 02.02.2015 р. є погашеною в повному обсязі.

21. 05 квітня 2017 року у зв`язку із зазначеними обставинами позивач на підставі ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» звернувся до відповідача з клопотанням про скасування дії санкції, застосованої до нього наказом від 02 лютого 2016 року № 151.

До зазначеного клопотання позивачем на підтвердження факту усунення порушень, у зв`язку з допущення яких до нього було застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України, було додано копії зовнішньоекономічних контрактів, виписки по особовому рахунку, копії угод про переведення боргу, актів зарахування зустрічних однорідних вимог.

22. За результатами розгляду вказаного клопотання листом від 11 травня 2017 року № 4102-13/15296-07 відповідач повідомив позивача про те, що для розгляду питання про тимчасове зупинення (скасування) дії спеціальної санкції позивача необхідно додатково надати до Мінекономрозвитку України належним чином завірені копії матеріалів щодо усунення правопорушень та приведення своєї діяльності до норм чинного законодавства України станом на поточну дату та довідки з усіх обслуговуючих банків (оригінали) про відсутність порушень законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортно-імпортними операціями.

23. Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не було скасовано раніше накладену на нього санкцію та взагалі не розглянуто належним чином подані ним документи, звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

24. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що розрахункові зобов`язання між позивачем і ПАТ «Рівнеазот», що було підставою для застосування до нього спеціальної санкції, припинені, оскільки позивачем у результаті переведення боргу від компанії «NF TRADING AG» до компанії «NF TRADING FZE» та від останньої до компанії «Almira Investment Ltd» і проведення заліків зустрічних однорідних вимог між компанію «Almira Investment Ltd» та ПАТ «Рівнеазот» фактично погашено заборгованість та виконано розрахунки за контрактами, з приводу яких відповідачем було прийнято наказ від 02 лютого 2016 року № 151 про застосування до позивача спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України, а отже, у відповідності до вимог ст. 37 Закону № 959-ХІІ зазначений наказ підлягає скасуванню.

25. При цьому, суди дійшли висновку, що позивач звертаючись до відповідача із клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкцій виконав вимоги Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та надав копії зовнішньоекономічних контрактів, виписки по особовому рахунку, угод про переведення боргу, актів зарахування зустрічних однорідних угод.

26. Проте, за результатами розгляду вказаного клопотання листом від 11 травня 2017 року № 4102-13/15296-07 відповідач повідомив позивача про те, що для розгляду питання про тимчасове зупинення (скасування) дії спеціальної санкції позивача необхідно додатково надати до Мінекономрозвитку України належним чином завірені копії матеріалів щодо усунення правопорушень та приведення своєї діяльності до норм чинного законодавства України станом на поточну дату та довідки з усіх обслуговуючих банків (оригінали) про відсутність порушень законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортно-імпортними операціями.

27. Відтак, суди дійшли висновку, що відповідачем не було досліджено додані позивачем до клопотання від 05 квітня 2017 року документи та надано оцінку наведеним позивачем в клопотанні фактам, з огляду на що лист від 11 травня 2017 року № 4102-13/15296-07 не може бути прийнятий судом, як належний спосіб реагування відповідача за результатами розгляду клопотання позивача від 05 квітня 2017 року.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

28. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

29. Зокрема, скаржник зазначив, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки обставинам справи про те, що застосування до позивача спеціальної санкції було здійснено за поданням ДФС України, яке за формою та змістом відповідало вимогам ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», відтак не було підстав для незастосування таких санкцій.

30. Також скаржник зазначив, що судами помилково не враховано те, що позивач звертаючись із клопотанням про зняття таких санкцій не надав документів, які підтверджують усунення порушення у вигляді зняття експортних операцій з валютного контролю, що правомірно відповідач вимагав від позивача у свої й відповіді. Відтак, не надано належні докази, які засвідчують вжиті суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності практичні заходи щодо приведення свої діяльності у відповідність з нормами закону.

31. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин справи та надає їм відповідну оцінку, цитує норми матеріального та процесуального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваними судовими рішеннями.

32. У відзиві на касаційну скаргу Компанія «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) зазначила, що позивачем в результаті зарахування зустрічних однорідних вимог з ПАТ «Рівнеазот», а також переведення іншої частини боргу на іншого нерезидента - компанію «NF TRADING FZE» та в подальшому на компанію «Almira Investment Ltd» і проведення заліків зустрічних однорідних вимог між компанією «Almira Investment Ltd» та ПАТ «Рівнеазот» було усунуто порушення щодо відсутності розрахунків, відтак відсутні підстави для застосування відповідних санкцій. Крім цього, відзив містить мотиви наведені у позовній заяві та запереченнях на апеляційну скаргу.

33. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У поданому до суду клопотанні, посилаючись на практику Верховного Суду у справі № 826/7415/17 у подібних правовідносинах, між тими ж самими сторонами та з аналогічних підстав просили касаційну скаргу задовольнити, а у позові відмовити. Розгляд справи просив провести у їх відсутність.

34. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення касаційної скарги. Судові рішення просив залишити без змін. Крім того, підтримав раніше подане клопотання про закриття касаційного провадження.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

35. Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року N 959-XII ((тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Стаття 2.

Суб`єкти господарської діяльності України та іноземні суб`єкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються такими принципами, зокрема: свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає, зокрема, у праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України; принципом верховенства закону, що полягає у регулюванні зовнішньоекономічної діяльності тільки законами України; забороні застосування підзаконних актів та актів управління місцевих органів, що у будь-який спосіб створюють для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності умови менш сприятливі, ніж ті, які встановлені законами України.

Частина 4, 7 статті 6.

Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Товарообмінні (бартерні) операції суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, що здійснюються без розрахунків через банки, підлягають ліцензуванню центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики у порядку, встановленому статтею 16 цього Закону.

Частина 1 статті 37.

За порушення цього або пов`язаних з ним законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб`єктами господарської діяльності своїх обов`язків згідно з цим або пов`язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб`єктами цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Частина 2 статті 37.

Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Частина 5 статті 37.

Індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України та скасовується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики.

Частина 10 статті 37.

Якщо суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб`єктами господарської діяльності, до яких застосовано санкції, усунуто допущені порушення законодавства України або вжито практичні заходи, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, ініціатори подання щодо застосування санкцій можуть направляти центральному органу виконавчої влади з питань економічної політики матеріали про їх скасування (зміну виду, тимчасове зупинення).

Частини 12 - 14 статті 37.

У разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону, суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб`єкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

Клопотання повинно містити такі документи: лист-звернення з викладенням причин, що призвели до порушення, та про вжиті заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України; оригінали або завірені в установленому порядку копії матеріалів (довідки) від державних органів, що здійснюють контроль за зовнішньоекономічною діяльністю чи валютний контроль, та/або агентів валютного контролю, які засвідчують вжиті суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності практичні заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України.

Загальний термін розгляду цих клопотань не повинен перевищувати тридцяти календарних днів.

36. Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначає випадки порушення норм Закону, наслідки його недодержання, зокрема, резидентами-продавцями, а також умови звільнення від сплати пені.

Стаття 1 Закону №185/94-ВР

Виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Стаття 2 Закону №185/94-ВР

Імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

37. Положення про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затверджене наказом Міністерства економіки України № 52 від 17 квітня 2000 року та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 травня 2000 року за № 260/4481.

Пункт 1.1.

Спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.

Пункт 1.2.

Санкції застосовуються Мінекономрозвитку України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та пов`язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Пункт 1.3.

Санкції можуть бути застосовані до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Пункт 2.3

Індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або пов`язаних з ним законів України, і скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Пункт 4.8

Про застосування санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», видається наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у якому вказуються норми чинного законодавства, які було порушено, матеріали, на підставі яких видано наказ, реквізити суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані санкції, та вид санкції, дата, з якої санкція починає діяти.

Відповідні накази Міністерства економічного розвитку і торгівлі України видаються у разі скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії санкцій, застосованих до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт 4.17

Дія санкцій скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в разі усунення суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або пов`язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність до законів України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону, а також якщо в Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України відсутні матеріали щодо порушення цим суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, яке встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та матеріали щодо проведених ним дій, що можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

38. Цивільний кодекс України.

Частина 1 статті 1.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Частина 1 статті 2.

Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Частина 2 статті 11.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина 1 статті 601.

Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Частина 1 статті 602.

Не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках встановлених договором або законом.

39. Господарський кодекс України.

Частина 3 статті 203.

Господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

VI. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

40. Враховуючи положення п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.

41. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

42. Із системного аналізу зазначених вище правових норм слідує, що усунення порушення законодавства в галузі зовнішньоекономічної діяльності, зокрема щодо розрахунків за здійснення зовнішньоекономічних операцій, за яке до суб`єкта господарювання було застосовано відповідні санкції, є правовою підставою для його звернення до контролюючого органу з приводу їх скасування.

43. Індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або пов`язаних з ним законів України, і скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

44. Дія санкцій скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в разі усунення суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України або застосування практичних заходів.

45. Законодавчо визначеною умовою скасування дії санкцій Міністерством економічного розвитку і торгівлі України є усунення суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або пов`язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність до законів України.

46. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб`єкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відповідні матеріали, які підтверджують усунення порушень законодавства України і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України, на підставі чого звернутися з клопотанням про скасування дії санкцій.

47. Клопотання повинно містити такі документи: лист-звернення з викладенням причин, що призвели до порушення, та про вжиті заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України; оригінали або завірені в установленому порядку копії матеріалів (довідки) від державних органів, що здійснюють контроль за зовнішньоекономічною діяльністю чи валютний контроль, та/або агентів валютного контролю, які засвідчують вжиті суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності практичні заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України.

48. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у відповіді на клопотання Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) Мінекономрозвитку зазначив про необхідність надання належним чином завірених копій матеріалів, які свідчать про усунення правопорушень та приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України на поточну дату.

49. Відповідно до п. 1.11 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними імпортними операціями», затвердженою постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136 (Інструкція № 136) експортна операція з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг та імпортна операція можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.

50. Згідно п. 1.13 Інструкції № 136, підставою для зняття банком з контролю експортної операції з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг та імпортної операції резидента за умови надання останнім документів, що необхідні банку для здійснення контролю за своєчасністю розрахунків за експортними, імпортними операціями цього резидента, крім підстав, передбачених іншими розділами цієї Інструкції, може бути: повідомлення митного органу, а також копія МД, засвідчена в установленому законодавством України порядку; повідомлення податкового органу, надіслане банку, про те, що немає порушень законодавчо встановлених строків розрахунків за експортними операціями з поставки продукції.

51. Пунктом 2.3 Інструкції № 136 передбачено підстави для зняття з валютного контролю експортних операцій, а саме: повідомлення іншого банку про зарахування виручки за цією операцією на відкритий у цьому банку поточний рахунок резидента; повідомлення іншого банку про надходження реєстру МД за цією операцією резидента.

52. Відтак, на підставі встановлених судами обставин справи та виходячи з вимог ч. 4 ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», колегія суддів доходить висновку, що лише припинення зобов`язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування є підставою для зняття комерційними банками з контролю експортно-імпортних операцій своїх клієнтів.

53. Усуненням порушення або вжиття практичних заходів у цій справі є зняття експортних операцій з валютного контролю.

54. У клопотанні Компанії «НФ Трейдінг АГ» не було надано довідки банків, які підтверджували відсутність заборгованості по експортним контрактам, укладеним з ПАТ «Рівнеазот» та усунення порушень, які зазначені в поданні ДФС, та які стали підставою для застосування дії оскаржуваного наказу.

55. Оскільки позивачем не надано підтверджуючих документів, які б свідчили про усунення порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» шляхом зняття експортних операцій з валютного контролю, що свідчить про не усунення порушень законодавства Позивачем, тому підстав для скасування наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 лютого 2016 року № 151 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності» в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) (Швейцарія, registration No: CHE-115.971.060), зазначеної в пункті 45 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 лютого 2016 року № 151 «Перелік іноземних суб`єктів господарської діяльності, до яких застосовано спеціальну санкцію-індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України», не вбачається.

56. Посилання позивача на те, що у результаті переведення боргу від Компанії NF TRADING AG до Компанії NF TRADING FZE та від останньої до Компанії Almira Investment Ltd, і проведення заліків зустрічних однорідних вимог між компанію Almira Investment Ltd та ПАТ «Рівнеазот», було усунуто порушення у вигляді нездійснення розрахунків зазначених в наказі відповідача, на переконання колегії суддів, не можу свідчити про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки припинення зобов`язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування є підставою для зняття комерційними банками з контролю експортно-імпортних операцій своїх клієнтів.

57. Відтак, санкції, передбачені статтею 37 Закону № 959-XII, у разі неповернення виручки після спливу граничного строку, встановленого Законом № 185/94-ВР, можуть бути застосовані Мінекономрозвитку. Незастосування таких санкцій можливе у разі усунення допущених порушень або надання доказів неможливості виконання рішення суду чи арбітражу, перелік яких визначено у Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженому наказом Міністерства економіки України від 9 листопада 2006 року № 340/672.

58. Аналогічне правозастосування наведене у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року (справа № 804/9583/15), від 17 жовтня 2019 року (справа № 826/17750), від 23 січня 2020 року (справа №804/3247/16).

59. Окрім цього, Суд при ухвалені судового рішення в межах цієї справи, враховує правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 826/7415/17 щодо застосування наведених норм матеріального права у подібних правовідносинах, що мали місце між тими ж самими сторонами та за аналогічних підстав та обставин.

60. В межах справи № 826/7415/17 касаційна скарга Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) залишена без задоволення, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року, якою скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволені позову про скасування наказу від 29 вересня 2016 року № 1647 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) (Швейцарія, registration No: CHE-115.971.060), залишено без змін.

61. За таких обставин колегія суддів Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Жодних належних доводів та правових обґрунтувань щодо протиправності прийнятого спірного наказу № 151 від 02 лютого 2016 року стороною позивача не наведено.

62. Позивачем за встановлених обставин та правового регулювання спірних правовідносин не спростовано правомірність прийняття спірного наказу на момент його ухвалення. Станом на час прийняття наказу від 02 лютого 2016 року № 151 позивачем не було дотримано вимог законодавства щодо здійснення розрахунків в іноземній валюті за відповідними договорами у встановлений строк, а тому правила застосування відповідачем положень статей 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР, ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» відповідачем не порушено.

62. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

64. Відповідно до частини третьої цієї статті, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

65. Колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та Положення № 52, відтак дійшли помилкового висновку у спірних правовідносинах про задоволення позовних вимог.

66. Враховуючи викладене, оскільки судові рішення у цій справі ухвалені з порушенням норм матеріального права, то оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

67. Щодо заявленого представником клопотання про закриття касаційного провадження у справі з огляду на зміни у законодавстві в частині правового регулювання спірних правовідносин на підставі п. 3 ч. 1 ст. 339 КАС України, Суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

68. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 339 КАС України, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося;

69. Отже, зміни у законодавстві щодо правового регулювання спірних правовідносин, що відбулися після прийняття спірного наказу та ухвалення судових рішень, не є передбаченою КАС України підставою для закриття касаційного провадження у цій справі.

70. Посилання заявника на постанову Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 826/24498/15 є безпідставним, з огляду на відсутність подібності у правовідносинах, що мають місце у справах.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) про закриття касаційного провадження відмовити.

Касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року у справі № 826/7413/17 скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Компанії «НФ Трейдінг АГ» (NF TRADING AG) до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування наказу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 14 січня 2021 року.

Головуючий суддя М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов