Справа № 440/7403/20
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7403/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2020 ОСОБА_1 /надалі - ОСОБА_1 , позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі - ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач/ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо проведеного розрахунку на доплату різниці пенсії за період з 01.01.2016 по 03.10.2020 з застосуванням обмежень максимальним розміром та не нарахування індексації і виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до частини другої статті 55 Закону України №2262-ХІІ, Закону № 2050-ІІІ, постанови КМУ від 21.02.2001 № 159 та не дотримання вимог постанови КМУ № 1088 від 24.12.2019 щодо проведення належних виплат;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити розрахунок на доплату пенсії за період з 01.01.2016 по 03.10.2020 без обмеження максимальним розміром та виплатити перераховану пенсію за весь зазначений період разом з виплатою компенсації втрати частини доходів згідно з постановою КМУ від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" та з дотриманням вимог пункту 1 частини другої постанови КМУ від 24.12.2019 № 1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки тривале не нарахування пенсії за минулі періоди сталося з вини відповідача. Крім того, позивач стверджує, що протягом спірного періоду стаття 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, з огляду на, що відповідачем під час перерахунку пенсії протиправно обмеженої її максимальним розміром.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 14.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7403/20; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.01.2021 до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач зазначив, що на виконання рішення суду у справі №440/3670/20 відповідачем у жовтні 2020 року здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 виходячи з 82% грошового забезпечення. Крім того, відповідач указує, що сума пенсії, нарахованої на виконання рішення суду включена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснено за окремою бюджетною програмою на підставі постанови Кабінету Міністрів України №649. Відповідач стверджує, що норми закону щодо обмеження максимального розміру пенсії є чинними, тому підлягають застосуванню. Також відповідач зазначає, що вимоги позивача щодо нарахування та виплати компенсації є передчасними /а.с. 29-32/.

12.01.2021 позивачем надано до суду письмові пояснення на позов в яких зазначено, що у відзиві на позов відповідачем не наведено належного обгрунтування щодо правомірності дій щодо яких ОСОБА_1 подано даний позов. Крім того, позивач стверджує, що має право на виплату підвищеної пенсії відповідно до постанови Кабінет Міністрів України від 24.12.2019 №1088.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 відмовлено ГУ ПФУ в Полтавській області у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №440/3670/20, яке набрало законної сили - 03.10.2020/ позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 82% грошового забезпечення, на підставі довідки від 08.05.2020 №22/6-888, виданої Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, з 01.01.2016; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням 82% розміру грошового забезпечення на підставі довідки від 08.05.2020 №22/6-888, виданої Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, з 01.01.2016; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

10.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій зазначив, що 03.10.2020 розпочато виплату позивачу перерахованої пенсії у розмірі 13952,37 грн, але при цьому не дотримано відповідачем вимог постанови КМУ від 24.12.2019 №1088 стосовно виплати 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром попередньої пенсії до забезпечення повної виплати розрахованої суми заборгованості. Огляду на викладене, позивач просив відповідача надати детальне роз`яснення за кожним пунктом звернення з відповідним розрахунком та повідомити коли і яким чином буде здійснено належні позивачу виплати /а.с. 10-11/.

Листом від 23.11.2020 №6624-6418/І-03/8-1600/20 відповідачем зазначено, що доплата пенсії за рішенням суду позивачу нарахована з 01.01.2016 по 02.10.2020 (до дня набрання рішенням суду чинності) у розмірі 281459,97 грн. Указано, що різниця нарахованих сум пенсії за період з 03.10.2020 по 31.10.2020 у сумі 5899,85 грн виплачена позивачу у листопаді 2020 разом із новим розміром пенсії. Також зазначено, що при виплаті доплати пенсії у розмірі 5899,85 грн не застосовувався Закон №2050-ІІІ та Порядок. Крім того, вказано, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №440/3670/20 виконано в межах покладених на відповідача зобов`язань /а.с. 12-13/.

Не погодившись із зазначеним вище листом відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, в частині визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Полтавській області щодо проведеного розрахунку на доплату різниці пенсії за період з 01.01.2016 по 03.10.2020 з застосуванням обмежень максимального розміру виплати пенсії, суд виходить з наступного.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Згідно зі статтею 10 Закону №2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим же Законом викладено в новій редакції частину п`яту статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою встановлено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2016 (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України"), було доповнено частину п`яту статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" наступним положенням: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Таким чином, як вбачається у період з 01.01.2016 по 31.12.2017 діяло обмеження максимального розміру пенсії в розмірі 10740,00 грн відповідно до Закону № 911-VIII. З урахуванням встановленого на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму на одну особу для осіб, які втратили працездатність, згідно з Законом України від 07.12.2017 № 2246-VIII "Про державний бюджет України на 2018 рік" та Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсії з 01.01.2018 склав 13730 грн.

Разом з тим, пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Таким чином, вищевказані положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії не можуть застосовуватися до позивача, оскільки пенсію йому було призначено з листопада 2003 року /а.с. 33/, а не з 01.01.2016.

Крім того, Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення законодавства, якими був обмежений максимальний розмір пенсії. Внесення в подальшому змін до Закону шляхом зазначення іншого часового періоду, протягом якого діють обмеження максимального розміру пенсії, за аналогією є неконституційними, оскільки вирішальне значення має не період дії обмеження, а сам факт обмеження прав особи на отримання пенсії у відповідному розмірі.

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни є нереалізованими.

З аналізу викладеного суд зазначає, що протягом спірного періоду стаття 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17 та від 03.10.2018 у справі № 753/1216917.

Суд зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №440/3670/20 позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині здійснення перерахунку без обмеження максимальним розміром, з огляду на передчасність позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, 05.10.2020 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі № 440/3670/20, відповідачем здійснений перерахунок пенсії позивача, відповідно до якого виплаті підлягало: з січня 2018 року - 10740,00 грн., з січня 2018 року - 13730,00 грн., з липня 2018 року - 13952,37 грн, у жовтні 2020 року - 900,15 грн /а.с. 14-15/.

Відтак, за результатами повного та всебічного дослідження матеріалів адміністративної справи суд дійшов висновку, що на момент здійснення перерахунку пенсії позивачу у пенсійного органу не було жодних підстав застосовувати до розміру пенсії позивача обмеження граничним розміром, який не повинен перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини справи, з метою захисту прав позивача керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження належної позивачу пенсії максимальним розміром під час проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016 та зобов`язати відповідача провести з 01.01.2016 перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату (доплату) різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час.

Крім того, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування індексації та не виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до частини другої статті 55 Закону України №2262-ХІІ, Закону № 2050-ІІІ, постанови КМУ від 21.02.2001 № 159 та не дотримання вимог постанови КМУ № 1088 від 24.12.2019 щодо проведення належних виплат, під час проведення розрахунку на доплату різниці пенсії за період з 01.01.2016 по 03.10.2020.

Надаючи оцінку вказаним вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (надалі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтями 3 та 4 Закону №2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до приписів статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок:

- власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

- коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

- коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Пунктом 2 Порядку №159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до частини другої статті 55 Закону №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем перераховано пенсію позивачу з 01.01.2016 у жовтні 2020 року, але не виплачено, слід керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України слід визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не виплати та не нарахування ОСОБА_1 компенсації через втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 01.01.2016 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії, з 01.01.2016.

Стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування відповідачем під час перерахунку пенсії індексації на доплату різниці пенсії, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно статті 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Водночас суд звертає увагу на те, що позивачем у позові не зазначено жодної норми на підставі якої відповідач мав здійснювати перерахунок пенсії на виконання рішення суду із застосування індексації.

Крім того, при зверненні до відповідача із заявою від 10.11.2020 позивач з посиланням на норми частини другої статті 55 Закону № №2262-ХІІ, якими передбачено питання нарахування компенсації втрати частини доходів, просив відповідача повідомити про проведену індексацію та надати детальний розрахунок і розмір визначеної індексації.

Водночас відповідачем в листі від 23.11.2020 №6624-6418/І-03/8-1600/20 зазначено про розгляд заяви позивача та відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.

З огляду на відсутність допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування індексації на нараховані суми пенсії, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно твердження позивача щодо необхідності врахування при перерахунку пенсії вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян", суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" від 24 грудня 2019 року №1088, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 р. виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 р. перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 р., та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р., до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

Судом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №440/3670/20 пенсія позивача була перерахована з 01.01.2016 як пенсіонеру органів внутрішніх справ України на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України від 08.05.2020 №22/6-888 - з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського.

При цьому, розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії відповідачем підтверджено наявність заборгованості у зв`язку із перерахунком пенсії позивача з 01.01.2016 /а.с. 14/.

Таким чином, суд зазначає, що на позивача, як на пенсіонера органів внутрішніх справ, якому пенсія перерахована з 01.01.2016 з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського поширюються приписи пп. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" від 24.12.2019 №1088.

Проте, всупереч вимогам вказаної постанови, при виплаті пенсії за жовтень 2020 року позивачу не була проведена виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 року, та місячним розміром пенсії, яку позивач отримував за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, що не спростовано відповідачем.

Таким чином, наведене вище свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо виконання вимог пп. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" від 24 рудня 2019 року №1088.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією від 10.12.2020 /а.с. 21/.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до частини першої наведеної статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на те, що передумовою для виникнення спору є вчинення відповідачем протиправних дій щодо протиправного обмеження розміру пенсії позивача під час здійснення перерахунку та не нарахування та не виплата компенсації втрати частини доходів, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати повністю.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) щодо обмеження належної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії максимальним розміром під час проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) провести з 01.01.2016 перерахунок призначеної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату (доплату) різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) компенсації через втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 01.01.2016.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) компенсацію за несвоєчасну виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2016.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) щодо не проведення виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії відповідно до п.п. 2 п. 1 постанови Кабінет Міністрів України від 24 рудня 2019 року №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсію відповідно до п.п. 2 п. 1 постанови Кабінет Міністрів України від 24 рудня 2019 року №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.М. Петрова