Справа № 638/16516/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 р. № 638/16516/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, ), Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, 9,м.Київ,01014, ) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих позивачці Пенсійним фондом України та його територіальним органом - Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова - щодо не нарахованої та не отриманої різниці у пенсії державного службовця за період з серпня 2008 року по серпень 2016 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 228381 грн. 99 коп. шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

В обґрунтування позову зазначено, що з вини управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова в результаті ненарахування у складі заробітної плати позивачки для призначення пенсії, надбавки до посадового окладу 50% згідно рішення ІІ сесії ХХІІ скликання Харківської міської ради на суму 12688,97 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових витань та на оздоровлення у сумі 10005,79 грн., всього на суму 22694,76 грн., щомісяця з моменту призначення пенсії не доплачувалася пенсія у сумі 784,86 грн., що є свідченням того, що позивачці була завдано збитків.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.11.2017 року у відкритті провадження за позовною заявою позивачки було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 28.02.2018 року апеляційну скаргу позивачки - ОСОБА_1 було задоволено. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.11.2017 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2018 року було відкрито провадження у справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Державної казначейської служби України, Пенсійного фонду України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15.01.2019 року апеляційну скаргу позивачки було залишено без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2018 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 15.01.2019 року скасовано, справу передано на новій розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12.11.2019 року апеляційну скаргу позивачки було задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2018 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державної казначейської служби України, Пенсійного фонду України про відшкодування шкоди завданої органом державної влади задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 19212,32 грн. в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 638/16516/17 (провадження № 61-22698св19) касаційні скарги ПФУ, ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського міського суд м. Харкова від 16 жовтня 2018 року, постанову Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року скасовано, провадження у справі закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Ухвалою Верховного суду від 28.10.2020 року заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією було задоволено. Справу № 638/16516/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державної казначейської служби України, Пенсійного фонду України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, передати для розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.

25.11.2020 р. зазначену справу відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями передано у провадження судді Спірідонова М.О.

Ухвалою суду від 25.11.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Відповідно до вказаної ухвали суду було запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Представником відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, 10.12.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що сума відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих позивачці Пенсійним фондом України та його територіальним органом - Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова - щодо не нарахованої та не отриманої різниці у пенсії державного службовця за період з серпня 2008 року по серпень 2016 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 228381 грн. 99 коп. не підлягає стягненню, а позов задоволенню оскільки вона самостійно розрахована позивачкою, та не надано доказів, що підтверджують її обґрунтованість.

21.12.2020 року до суду надійшов відзив від відповідача - Пенсійний фонд України, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Від відповідача, Державної казначейської служби України, відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивачка - ОСОБА_1 , з липня 2008 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу".

10.01.2017 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з моменту призначення пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати №258 від 02.09.2016 р. виданої Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Оскільки, чинним законодавством не передбачено перерахунок пенсії, управлінням рішенням від 13.01.2017 року № 50 позивачці було відмовлено, про що повідомлено листом від 03.02.2017 року № 1938-02/26.

Позивачка, не погодившись з зазначеним, скориставшись своїм правом та звернулась з адміністративним позовом до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Постановою Дзержинського районного суду від 18.04.2017 року по справі №638/2521/17 позов ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії було задоволено частково. Зобов`язано управління провести перерахунок пенсії державного службовця з 16.08.2016 року, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та надбавки до посадового окладу 50% згідно рішення II сесії XXII скликання Харківської міської ради від 19.10.1994р., всього на суму 23098,06 грн. згідно довідки від 02.09.2016 року № 258, яку видано Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію (83%), а саме такий був встановлений при призначенні їй пенсії, згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, в редакції, діючій на час призначення пенсії, та виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії після перерахунку за вищевказаний період.

В іншій частині адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

21.06.2017 року та 26.09.2017 року Харківським апеляційним адміністративним судом прийнято ухвали за апеляційної скаргою позивачки та апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 р. по справі № 638/2521/17 згідно до яких апеляційні скаргу залишено без задоволення, постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 р. по справі № 638/2521/17 залишено без змін.

На виконання постанови суду Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова позивачці було проведено перерахунок пенсії.

Позивачка вважаючи, що з вини управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова в результаті неврахування у складі заробітної плати для призначення пенсії, надбавки до посадового окладу 50% згідно рішення ІІ сесії ХХІІ скликання Харківської міської ради на суму 12688,97 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових витань та на оздоровлення у сумі 10005,79 грн., всього на суму 22694,76 грн., щомісяця з моменту призначення пенсії не доплачувалася пенсія у сумі 784,86 грн., звернулась за захистом своїх прав до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)- частина друга статті 22 ЦК України.

Отже у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються лише ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

На підставі частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиції викладена Верховним Судом України у постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що вказана позивачкою недоплачена, на її думку, частина основного розміру пенсії, була самостійно розрахована ОСОБА_1 , та правильність розрахунку позивачкою непідтверджена, оскільки чинним законодавством України не передбачена можливість здійснення самостійно подібних розрахунків, а лише через залучення спеціалістів в відповідній галузі знань, а отже позивачкою не доведено, що вона могла і повинна була отримати визначені доходи.

Крім того суд наголошу, що Постановою Дзержинського районного суду від 18.04.2017 року по справі №638/2521/17 позов ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії було задоволено частково. Зобов`язано управління провести перерахунок пенсії державного службовця з 16.08.2016 року, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та надбавки до посадового окладу 50% згідно рішення II сесії XXII скликання Харківської міської ради від 19.10.1994р., всього на суму 23098,06 грн. згідно довідки від 02.09.2016 року № 258, яку видано Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію (83%), а саме такий був встановлений при призначенні їй пенсії, згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, в редакції, діючій на час призначення пенсії, та виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії після перерахунку за вищевказаний період.

Таким чином відповідачем, за вказаним рішенням самостійно було здійснено перерахунок пенсії та виплату різниці пенсії позивачки після вказаного перерахунку, а отже всі належні ОСОБА_1 виплати були нею отримані.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, ), Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, 9,м.Київ,01014, ) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.