Справа № 440/7363/20
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7363/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

10.12.2020 ОСОБА_1 /надалі ОСОБА_1 , позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни /надалі приватний виконавець, відповідач/, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання дій неправомірними та скасування постанови, а саме просить:

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальності незаконними та неправомірними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63723618 від 24.11.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості у розмірі 40562,39 грн, прийняту приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 позов залишено без руху. 29.12.2020 на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху позивачем надано до суду документи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7363/20; призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність дій приватного виконавця та постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2020 №63723618 з огляду на відсутність підстав для прийняття до виконання виконавчого напису нотаріуса та відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі м. Києва, адже боржник зареєстрований та проживає у м. Горішні Плавні Полтавської області, нерухомості у м. Києві не має. За твердженням позивача, про відповідні обставини було відомо стягувачу та приватному виконавцю. Відтак, на переконання позивача, відкриття виконавчого провадження суперечить приписам частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

12.01.2021 відповідачем надано відзив на позов в якому вказано, що відповідач є власником рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований в м. Києві. Згідно виписки по рахунку, який належить боржнику, станом на 24.11.2020 на рахунку наявні кошти у розмірі 1,00 грн. Тому з огляду на наявність майна боржника відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову /а.с. 69-72/.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 10.11.2020 видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за договором від Кредитним договором №401 від 13.03.2019, укладеним між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк", сума заборгованості 40312,39 грн /а.с. 76/.

24.11.2020 Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" подано Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни /виконавчий округ м. Київ /а.с. 43/ заяву про примусове виконання зазначеного виконавчого напису /а.с. 75/. При цьому у заяві зазначено про наявність у боржника рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ. 04070, залишок на рахунку 1,00 грн.

24.11.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни відкрито виконавче провадження №63723618 /а.с. 79 зворот/.

Копію постанови надіслано боржнику 24.11.2020, позивач отримала копію цієї постанови 30.11.2020, що підтверджено копією поштового конверта та даними сервісу відстеження поштового відправлення /а.с. 29/.

Не погодившись з діями відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та постановою від 24.11.2020, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами першою, другою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Пунктом першим частини 1 статті 10 Закону № 1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту /частина четверта статті 48 Закону № 1404-VIII/.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - Закон №1403-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України Про виконавче провадження випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами першою, другою статті 25 Закону № 1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1403-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Таким чином, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №804/6996/17, від 30 квітня 2020 року у справі №580/3311/19.

Статтею 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За приписами статті 1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання із 30.06.2020 і по час звернення позивача до суду є: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією паспорта позивача /а.с. 40/.

У заяві про примусове виконання рішення стягувачем повідомлено, що у боржника наявне майно, а саме грошові кошти на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ. 04070, залишок на рахунку 1,00 грн.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно зі статтею 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Поняття "картковий рахунок" було передбачено Постановою НБУ від 19 жовтня 2005 року "Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням" №137, яке втратило чинність на підставі Постанови НБУ №223 від 30 квітня 2010 року.

При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що "картковий рахунок" є майном в розумінні статті 190 Цивільного кодексу України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження "карткового рахунку" за місцем знаходження банку.

Таким чином, наявність карткового рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження місця проживання чи перебування боржника - фізичної особи у м. Києві або доказів місцезнаходження майна позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) на час прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, приватний виконавець, достовірно володіючи відомостями про зареєстроване місце проживання боржника за межами виконавчого округу відповідача на час відкриття виконавчого провадження, за відсутності доказів на підтвердження місця проживання/перебування боржника - фізичної особи у м. Києві та за відсутності доказів місцезнаходження майна позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача), прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців та відкрив виконавче провадження, чим порушив вимоги Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході судового розгляду справи не надав належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження №63723618 у межах виконавчого округу м. Києва.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, беручи до уваги підтвердження належними доказами факту реєстрації місця проживання позивача у м. Горішні Плавні Полтавської області та з огляду на відсутність доказів наявності у позивача майна на території м. Києва, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальності протиправними та як наслідок визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 63723618 від 24.11.2020.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог, слід стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), третя особа: Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070, ) про визнання дій неправомірними та скасування постанови - задовольнити.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальності протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 63723618 від 24.11.2020.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Л.М. Петрова