Справа № 200/10811/20-а
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 р. Справа№200/10811/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.

при секретарі: Щербак Ю.В.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

відповідача-2 Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії,

картографії та кадастру

про визнання протиправними та скасування наказу Держгеокадастру та

рішення Кваліфікаційної комісії, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.11.2020 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі - відповідач-1, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3), Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі - відповідач-2 місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, викладене у формі протоколу засідання № 8 від 24.09.2020 року, в частині внесення подання щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 25.10.2017 року № 013521;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 423 від 08.10.2020 року "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 25.10.2017 року № 013521;

- зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру вилучити відомості про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 25.10.2017 року № 013521 з державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників.

В обгрунтування позовних вимог позивач навів, що за поданням Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру було анульовано його кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника. Підставою для цього визначено грубе порушення законодавства з питань землеустрою, яке полягало у виготовленні проекту землеустрою на підставі наказів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, які підписані неуповноваженою особою та не зареєстровані належним чином у Головному управлінні Держгеокадастру в Донецькій області (замість них під тими самими номерами зареєстровані інші накази). Цей орган дійшов висновку про використання позивачем підроблених наказів, про що листом від 28.08.2020 повідомив відповідача-1.

Позивач не погоджується з твердженням про використання ним підроблених наказів, оскільки таке вважається злочином, а відповідний вирок суду відсутній. Листом ГУ Держгеокадастру в Донецькій області від 13.10.2020 спростовується твердження про відсторонення від посади особи, яка підписала вказані вище накази. Засвідчена працівником цього органу копія наказів була надана позивачеві замовниками згідно з умовами укладеного між ними договору. За зовнішніми ознаками позивач не мав можливості визначити справжність цих копій - вони були засвідчені печаткою ГУ Держгеокадастру в Донецькій області, їх реєстрація підтверджувалася відповідними штрих-кодами.

Позивач зазначає, що ним не порушені вимоги законодавства, оскільки у ньому відсутні норми, які б зобов"язували перевіряти реєстрацію наказів у територіальному органі Держгеокадастру, дозволяли пересвідчитися у повноваженнях особи, яка їх підписала.

Справжність копій наказів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не викликала сумнів навіть у ГУ Держгеокадастру у Волинській області, яке за принципом екстериторіальності перевіряло проект землевідводу на відповідність вимогам законодавства та за наслідком такої перевірки погодило його.

Крім того, після отримання інформації про несправжність наданих позивачу замовниками копії наказів, він з власної ініціативи зупинив реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, внаслідок чого запобіг можливій шкоді інтересам держави внаслідок протиправних дій інших осіб.

Наведені вище обставини позивач вважає достатніми для висновку про відсутність грубого порушення законодавства з його вини, непропорційність покладеної на нього відповідальності, недостатню обґрунтованість спірних рішень відповідачів, у яких навіть не наведено порушених позивачем нормативно-правових актів.

Зважаючи на це позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру про внесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника позивача, наказу Держгеокадастру про таке анулювання. Крім того позивач зазначає, що інформація про вказане анулювання має бути видалена з Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників. Таке зобов`язання судом позивач вважає ефективним способом поновлення його порушених прав, оскільки законодавство не передбачає автоматичного видалення відомостей про анулювання сертифікату з вказаного вище Державного реєстру.

Ухвалою від 23.11.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 24.11.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 22.12.2020.

Ухвалою від 22.12.2020 закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12 січня 2021 року.

Відповідач-1 надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову наводить, що листом від 28.08.2020 ГУ Держгеокадастру в Донецькій області повідомило про надходження інформації від відділу у Мангуському районі про посилання у проекті землеустрою, який розробляв позивач, на накази про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою від 01.03.2020. Водночас, ці проекти не зареєстровані у ГУ Держгеокадастру в Донецькій області. Особа, яка підписала ці накази станом на дату їх підписання була відсторонена від посади.

З посиланням на статті 26, 28, 60, 61-1 Закону України "Про землеустрій" відповідач-1 стверджує, що розробники документації із землеустрою повинні дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державні стандарти, норми і правила при здійсненні землеустрою. До компетенції відповідача-1 належить здійснення державного контролю за проведенням землеустрою, за наслідками якого вправі приймати рішення про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника.

Достатньою підставою для цього відповідач-1 вважає надходження від Кваліфікаційної комісії відповідного подання. Це встановлено імперативною нормою закону, а тому підстав для скасування спірного наказу відповідач-1 не вбачає.

Прийняття подання є дискреційними повноваженнями Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, яка з урахуванням всіх обставин на власний розсуд визначає тяжкість вчиненого правопорушення.

Також відповідач-1 вказує на неможливість оскарження в судовому порядку рішення Кваліфікаційної комісії, яке оформлене протоколом її засідання. Такий протокол відображає може бути доказом по справі, але не вважається рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки безпосередньо не породжує правових наслідків для позивача.

Відповідач-2 на пропозицію суду не надав відзиву на позовну заяву.

Позивач у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав. Просив їх задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві та наданих у подальшому поясненнях.

Представники відповідачів у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

11.01.2021 представник відповідача-1 звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи по суті, яке вмотивоване запровадженням карантину та посилених протиепідеміологічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19. У клопотанні представник відповідача-1 посилається на Постанови КМ України №641 від 22.07.2020 року, №211 від 11.03.2020, №1236 від 09.12.2020, накази Держгеокадастру №85 від 16.03.2020, №120 від 07.04.2020 та вказує на необхідність забезпечення рівності учасників судового процесу перед законом та судом, бажання брати участь у судових засіданнях.

При розгляді даного клопотання суд виходить з того, що за приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виключення із цього загального правила становить перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Судом враховується, що явка представників сторін у судове засідання, у якому здійснювався розгляд справи по суті, не визнавалася обов`язковою. У справі проведено підготовче судове засідання, у якому відповідачі участь не приймали. Відповідачам надана можливість подати до суду відзиви на позовну заяву, докази, які підтверджують наведені у них обставини. Відповідач-1 скористався цим правом, його відзив прийнятий судом до розгляду.

З метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) законодавцем запроваджена можливість під час карантину брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (ч.4 ст. 195 КАС України). Зважаючи на значну відстань місця знаходження відповідача-1, враховуючи найвищу цінність життя та здоров`я людини, відсутність даних про можливу дату закінчення карантину, суд не вважає за необхідне визнавати участь у судовому засіданні представників сторін обов`язковою.

Наведені у клопотанні представника відповідач-1 причини неявки у судове засідання не можна вважати поважними, оскільки у клопотанні не наведено, чому саме 12.01.2021 представник відповідача-1 не може з`явитися у судове засідання і що із вказаних ним обставин може змінитися до кінця визначеного законом строку розгляду даної справи.

Дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши на їх підставі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є інженером-землевпорядником, якому 25.10.2017 Кваліфікаційною комісією Інституту інноваційної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури був виданий кваліфікаційний сертифікат №013521.

Відповідач-1 - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі - Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою. У спірних правовідносинах відповідач-1 виконує владні управлінські функції, передбачені статтями 66, 66-1, 68 Закону України "Про землеустрій". У відповідності до п. 15 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15, відповідач-1 є юридичною особою публічного права, .

Відповідач - 2 - Кваліфікаційна комісія Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі - Кваліфікаційна комісія) є суб`єктом владних повноважень, який виконує функції, що передбачені статтею 68 Закону України "Про землеустрій", пунктом 5 розділу 1 Порядку роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, що затверджений Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28.07.2017 № 392, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2017 р. за № 1044/30912 (надалі - Порядок №392). Кваліфікаційна комісія не є юридичною особою, не має окремого коду ЄДРПОУ, що у відповідності до п.7 ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України) не впливає на її адміністративну процесуальну правоздатність. Організаційно-технічне забезпечення діяльності Кваліфікаційної комісії у відповідності до пункту 6 розділу 1 Порядку №392 здійснює Держгеокадастр.

Судом встановлено, що згідно з п.6 витягу №3887 від 02.12.2020 (а.с. 158) з Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника позивача анульовано наказом Держгеокадастру від 08.10.2020 №423.

З наявної у матеріалах справи копії цього наказу (а.с.19, 161) вбачається, що він прийнятий у відповідності до ч. 19 статті 66, ч. 3 статті 66-1, ч. 3 статті 68 Закону України "Про землеустрій", п. 20 розділу ІІІ Порядку №392 на підставі подання Кваліфікаційної комісії від 01.10.2020 №20/370. Згідно з п. 8 додатку до вказаного наказу з наведених вище правових та фактичних підстав анулюється кваліфікаційний сертифікат позивача як інженера-землевпорядника (а.с. 20, 162).

У зазначеному вище поданні Кваліфікаційної комісії №20/370 від 01.10.2020 відображене її звернення до Держгеокадастру щодо анулювання сертифіката позивача відповідно до рішення (протокол від 24.09.2020 №8) за результатами розгляду листа Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області від 28.08.2020 №21-5-0.9-4534/2-20 (а.с. 27).

Матеріали справи містять витяг з протоколу засідання Кваліфікаційної комісії №8 від 24.09.2020 (а.с. 22), у якому відображено, що Головне управління Держгеокадастру в Донецькій області звернулося зі скаргою від 28.08.2020№21-5-0.9-4534/2-20, де повідомило про інформацію, викладену у доповідній записці начальника його підрозділу - відділу у Мангуському районі Донецької області від 27.08.2020 №1010/249-20 та даних Національної кадастрової системи.

Згідно з ними позивач подав заяви про державну реєстрацію земельних ділянок від 25.08.2020 №3В-020, 3В-020, 3В-020, 3в-020. До заяв доданий проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, перелік яких нараховує 22 особи, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів Ялтинської селищної ради Мангуського району Донецької області.

Вказаний проект розроблений на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 03.01.2020 №№119-СГ, 120-СГ, 121-СГ, 122-СГ, 123-СГ, 124-СГ,127-СГ, 128-СГ, 129-СГ, 130-СГ, 131-СГ, 132-СГ, 135-СГ, 136-СГ, 137-СГ, 138-СГ, 144-СГ, 145-СГ, 146-СГ, 148-СГ, 149-СГ, 150-СГ про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, підготовлених ОСОБА_2 та підписаних начальником Якименко Іваном Васильовичем, копії яких завірені працівником ГУ Держгеокадастру в Донецькій області Парасюк А.В.

Засвідчені печаткою ГУ Держгеокадастру в Донецькій області копії наведених наказів, які були у розпорядженні позивача, залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, у наведеному вище листі ГУ Держгеокадастру в Донецькій області зазначено, що з 02.10.2019 ОСОБА_3 відсторонений від виконання посадових обов`язків, станом на 03.01.2020 обов`язки начальника виконувала ОСОБА_4 .

Також, ГУ Держгеокадастру в Донецькій області повідомило, що перелічені вище накази у ньому не зареєстровані. Під відповідними номерами зареєстровані інші накази з іншою датою - 09.01.2020.

Враховуючи це, ГУ Держгеокадастру в Донецькій області вважало, що позивач розробив проект землеустрою на підставі підроблених наказів.

Протокол засідання Кваліфікаційної комісії містить також стислий виклад заперечень позивача від 23.09.2020, у яких він повідомляє про відсутність у нього сумнівів у справжності копій наказів, оскільки вони були засвідчені належним чином, містили відбитки печаток та підпис уповноваженої особи ГУ Держгеокадастру в Донецькій області, зображення штрих-кодів та номерів реєстрації. Одразу після отримання усної інформації про несправжність наказів він зупинив державну реєстрацію земельних ділянок. Вважає, що з урахуванням відсутності обов`язку окремо перевіряти повноваження підписанта чи факт реєстрації наказів, не допустив жодного порушення законодавства.

За пропозицію "звернутися з поданням до Держгеокадастру з поданням про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника" проголосувало 7 членів комісії, проти - 0, утримались - 4, виходячи з чого відповідне рішення прийняте.

Щодо предмета спору та обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити, що за приписами ч.3 статті 66-1 Закону України "Про землеустрій" відомості про зупинення дії чи анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників у строк не пізніше ніж через три робочі дні після прийняття відповідного рішення про анулювання (позбавлення) чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката.

Згідно з положеннями абз. "в" ч. 19 статті 66 Закону України "Про землеустрій" кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону.

Рішення про зупинення дії чи анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника може бути оскаржено до суду.

У свою чергу, відповідно до ч.2 статті 68 Закону України "Про землеустрій" кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання), зокрема (абз. 2 ч. 2 ст. 68 вказаного Закону), з підстав грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, норм і правил у сфері землеустрою.

Пунктами 6, 7 розділу ІІ Порядку №329 визначено, що рішення Кваліфікаційної комісії приймаються шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів присутніх на її засіданні та оформлюються протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени Кваліфікаційної комісії.

Рішення Кваліфікаційної комісії може бути оскаржено в суді.

Аналіз наведеного правового регулювання процедури анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника дозволяє дійти висновку, що суб`єктами владних повноважень у ньому послідовно приймаються наступні акти індивідуальної дії та вчиняються дії:

Кваліфікаційною комісією - рішення, яке оформляється протоколом, та на його підставі - робиться подання до Держгеокадастру;

Держгеокадастром - рішення про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, та на його підставі - вносяться відомості Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників.

Законодавством прямо передбачена можливість оскарження до суду рішення Кваліфікаційної комісії, яке оформлене протоколом, та рішення Держгеокадастру про анулювання кваліфікаційного сертифіката.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому згідно з визначенням, яке міститься у п. 19 ч.1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Позивачем сформульовані позовні вимоги, які відповідають наведеному вище способу захисту, передбачають оскарження рішень у тих формулюваннях, які містяться у законодавстві. Позовні вимоги є похідними одна від одної та їх розгляд вимагає правової оцінки самого першого рішення у наведеному вище ланцюгу - рішення Кваліфікаційної комісії, оформлене у вигляді протоколу №8 від 24.09.2020.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача-1 на те, що протокол тільки відображає процес розгляду питання щодо позивача та хід відповідного голосування Кваліфікаційною комісією. У поданні №20/370 від 01.10.2020 року Кваліфікаційною комісією зазначене, що воно прийнято відповідно до рішення, та у лапках зазначений протокол №8 від 24.09.2020. Тобто на момент складення подання рішення вже було прийняте.

Зважаючи на те, що за приписами Порядку №320 рішення приймається на засіданні, а засідання Кваліфікаційної комісії відбулося саме 24.09.2020, а також сталу практику визначення предмету спору при розгляді даної категорії справ Верховним Судом (постанови від 05 березня 2019 року по справі №814/1049/18, від 26 червня 2019 року по справі №802/1607/16-а, від 13 серпня 2020 року по справі № 824/755/16-а), суд дійшов висновку про належний предмет спору у даній справі та правильно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

Що стосується правової оцінки рішення Кваліфікаційної комісії, оформленого протоколом №8 від 24.09.2020, суд виходить з наступного.

За приписами абз.2 ч.2 ст. 68 Закону України "Про Землеустрій" кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень органів державної влади робить подання Держгеокадастру про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з підстав грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, норм і правил у сфері землеустрою.

При цьому частиною 1 тієї самої статті визначено, що особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом.

Ця норма узгоджуються з положеннями статті 61 Конституції України, згідно з якою юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Перевірка дотримання цих норм при притягненні до відповідальності вимагає від суду встановлення як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони порушення, зокрема наявності вини особи.

При встановленні об`єктивної сторони компетентний орган мав визначити, які норми закону порушила особа, що притягується до відповідальності, чим підтверджується таке порушення.

У спірному рішенні Кваліфікаційної комісії, а так само у поданні до Держгеокадастру, відповідач-2 не вказав, які саме положення закону порушив позивач. У заявах по суті у даній справі відповідачами також не наведені норми законодавства, які б вимагали від позивача пересвідчення у наявності повноважень особи, що підписала накази про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою. Так само, за межами прав інженера-землевпорядника знаходиться перевірка справжності реєстрації цих наказів у підрозділах Держгеокадастру.

Відповідно до п. 4.1 договору про надання послуг №16/07 від 16.07.2020 щодо розробки проекту землеустрою між позивачем та 22 наведеними у спірних рішеннях особами (а.с. 175) до обов`язків замовників належить надання позивачу усієї необхідної вихідної документації. При цьому, згідно з п. 5.2 того самого договору позивач не несе відповідальності за достовірність інформації, наданої замовниками для виконання послуг.

У наданих позивачем письмових поясненнях від 17.12.2020 він підтвердив, що копії наказів про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою були надані саме замовниками.

Надання вихідної документації, необхідної для виконання робіт із землеустрою, віднесено до обов`язків замовників також п. "б" ч.3 ст. 27 Закону України "Про землеустрій".

Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що відповідач-2 за результатами розгляду питання щодо позивача належним чином не встановив об`єктивну сторону правопорушення у його діях - не визначив дій або бездіяльності, що її складають та не навів положень законодавства, які при цьому порушив позивач.

Останнє має особливе значення при застосуванні ст. 68 Закону України "Про землеустрій", яка встановлює санкції за порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог саме положень нормативно-правових актів, норм і правил у сфері землеустрою. Без наведення зазначених положень таке застосування не відповідає критерію п. 1 ч.2 ст. 2 КАС України.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача-1 у відзиві на позовну заяву на п.«а» ч.2 ст. 28 Закону України «Про землеустрій», відповідно до якого розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою.

По-перше, спірні рішення не містять посилань на дану норму, що підтверджує висновки суду про відсутність їх персоналізації стосовно позивача.

По-друге, дана норма є занадто загальною. ЇЇ відсилочний характер не дозволяє достатньо чітко конкретизувати обов`язки позивача, при виконанні яких він допустив правопорушення.

Крім того, при дослідженні обгрунтованості спірного рішення відповідача-2 судом встановлене посилання останнього на лист ГУ Держгеокадастру в Донецькій області від 28.08.2020 №21-5-0.9-4534/2-20 (а.с. 86).

У цьому листі відображене твердження вказаного вище органу про розроблення позивачем проекту землеустрою на підставі підроблених наказів.

Використання завідомо підробленого документа складає кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

З урахуванням статті 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ГУ Держгеокадастру в Донецькій області у листі від 28.08.2020 №21-5-0.9-4534/2-20 за відсутності відповідного вироку не слід було застосовувати вказані формулювання. Відповідач-2, зазначивши у якості підстави прийняття спірного рішення наведений вище лист без відповідних застережень, поклав тим самим в його обгрунтування не підтверджене належними доказами твердження.

Суд вважає за необхідне зауважити, що предметом даного спору є обґрунтованість та правомірність дій та рішень відповідачів щодо притягнення позивача до відповідальності у вигляді анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника. З урахуванням цього, висновки суду стосуються виключно обставин даної справи та не можуть бути використані у спорах з особами, які не є її учасниками або щодо цих осіб.

При встановленні суб`єктивної сторони правопорушення, за яке позивача було притягнуто до відповідальності у вигляді анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, суд звертає увагу на те, що відповідно до абз.2 ч.2 ст. 68 Закону України "Про Землеустрій" не будь-яке, а тільки грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, норм і правил у сфері землеустрою тягне передбачену ним відповідальність.

За правовим висновком, що міститься у низці постанов Касаційного адміністративного суду (зокрема від 13 серпня 2020 року по справі № 824/755/16-а), Закон України «Про землеустрій» не дає визначення грубого порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів.

Поняття «грубе порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів», яке застосоване законодавцем у статті 68 Закону України «Про землеустрій», має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід досліджувати допущене порушення у сукупності з урахуванням усіх обставин та попередніх проступків. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння.

Визнання порушення нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою грубим залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: характеру порушення; категорії виконавця; об`єктивних ознак здійснюваного порушення; суб`єктивних ознак здійснюваного порушення.

Як вбачається з окремої думки члена Кваліфікаційної комісії Курчина О.Г. від 12.10.2020 (а.с. 29-31), відповідачу-2 станом на 24.09.2020 було відомо про погодження проекту землеустрою, складеного позивачем на підставі наказів ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 03.01.2020 №№119-СГ, 120-СГ, 121-СГ, 122-СГ, 123-СГ, 124-СГ,127-СГ, 128-СГ, 129-СГ, 130-СГ, 131-СГ, 132-СГ, 135-СГ, 136-СГ, 137-СГ, 138-СГ, 144-СГ, 145-СГ, 146-СГ, 148-СГ, 149-СГ, 150-СГ.

Таке погодження підтверджується висновком ГУ Держгокадастру у Волинській області від 13.08.2020 №13587/82-20 (а.с. 78).

Відповідно до п. 5 Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження документації із землеустрою територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження документації із землеустрою, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2016 р. № 580, територіальний орган Держгеокадастру в день надходження документації із землеустрою в електронній формі:

приймає подані документи та реєструє у системі електронного документообігу Держгеокадастру з обов`язковим нанесенням штрих-коду, який включає реєстраційні індекс і дату документа;

вносить до системи електронного документообігу Держгеокадастру документацію із землеустрою в електронній формі, на яку накладено кваліфікований електронний підпис розробника, та викопіювання з індексної кадастрової карти (плану), на якому відображено запроектовану земельну ділянку та інформацію про обмеження (у разі їх наявності).

З наведеного слідує, що експерт державної експертизи територіального органу Держгеокадастру, який розглядав проект, був ознайомлений з наказами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, обробляв їх, і справжність цих наказів не викликала у нього сумнівів.

У висновку ГУ Держгокадастру у Волинській області зазначено про відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства, відсутність зауважень та пропозицій до проекту.

Враховуючи це, не можна вважати очевидною несправжність наведених наказів, а відношення позивача до складання проектів з посиланням на них - недбалим.

Крім того, матеріали справи містять копію заяви позивача до Відділу Держгеокадастру у Мангуському районі Донецької області від 27.08.2020 (а.с. 87), у якій він відкликає заяви від 25.08.2020 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Тобто ним була зупинена процедура державної реєстрації земельних ділянок, щодо яких виникли сумніви у справжності наказів про надання дозволу на розроблення проекту землевідводу.

Про таке зупинення позивач повідомив Кваліфікаційну комісію, що підтверджується зазначенням відповідної інформації у протоколі від 24.09.2020 (а.с. 23).

З урахуванням вищезазначеного, за відсутності фактичних негативних наслідків, що мала підготовка позивачем документів, зважаючи на те, що позивач не знав та не повинен був знати знати про недоліки у наданих йому замовниками документах, суд дійшов висновку про недотримання відповідачами при прийнятті спірних рішень критеріїв розсудливості та пропорційності, які передбачені п. 6, 8 ч.2 ст. 2 КАС України.

Необхідність їх дотримання разом з вимогами закону, що передбачають мету застосування державою юридичної відповідальності до правопорушника, викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року по справі №808/2685/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 803/1122/17, від 5 березня 2019 року у справі № 814/1049/18, від 13 серпня 2020 року по справі № 824/755/16-а.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача-1 на статті 60, 61-1 Закону України "Про землеустрій", оскільки ними врегульовані правовідносини щодо державного нагляду і контролю за здійсненням землеустрою, у той час як сертифікат позивача був анульований не за результатами такої діяльності Держгеокадастру. У спірному випадку підставою для анулювання сертифікату було письмове звернення органу державної влади - ГУ Держгеокадастру в Донецькій області в порядку ст. 68 Закону України "Про землеустрій", а не результати здійснення відповідачем-1 державного нагляду та контролю.

Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача-1 щодо дискреційного характеру повноважень відповідача-2 як підставу неможливості їх контролю з боку суду.

По-перше, встановлені ч.2 ст. 2 КАС України критерії, на відповідність яким суд перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень, не передбачають можливість їх застосування у залежності від характеру повноважень такого суб`єкта.

По-друге, за позицією Європейського суду з прав людини щодо судового контролю за дискреційними адміністративними актами, національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п.111 рішення від 31 липня 2008 року у справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки»; п. 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства»; п. 156-157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі «Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру»; п. 47-56 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Путтер проти Болгарії»).

Суд враховує, що відповідач-1 при прийнятті наказу про анулювання сертифікату реалізує рішення Кваліфікаційної комісії та самостійно не оцінює дії позивача. Водночас, його наказ є похідним, що обумовлює його залежність від правомірності вказаного рішення Кваліфікаційної комісії. Відтак навіть за відсутності ознак протиправності у діях відповідача-1, його наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню у випадку задоволення позовних вимог до Кваліфікаційної комісії.

Зважаючи на висновки суду про невідповідність рішення Кваліфікаційної комісії, яке оформлене протоколом від 24.09.2020 №8, в частині внесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 вимогам пунктів 1, 3, 6, 8 ч.2 ст. 2 КАС України, воно підлягає визнанню протипраним та скасуванню, а відповідні позовні вимоги у цій частині - задоволенню. Так само, як похідні, підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Держгеокадастру №423 від 08.10.2020 в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 .

Що стосується зобов`язання Держгеокадастру вилучити відомості про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 з Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників суд виходить з того, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 66-1 Закону України "Про землеустрій" у Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників зазначається інформація щодо анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката.

Згідно з ч. 3-5 ст. 66-1 Закону України "Про землеустрій" відомості про зупинення дії чи анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників у строк не пізніше ніж через три робочі дні після прийняття відповідного рішення про анулювання (позбавлення) чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката.

Інформація з Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників надається за письмовою заявою фізичним і юридичним особам у формі витягу на безоплатній основі.

Державний реєстр сертифікованих інженерів-землевпорядників оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Технологічні та програмні засоби, необхідні для оприлюднення відомостей Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, повинні забезпечувати юридичним та фізичним особам можливість безоплатного анонімного перегляду, копіювання та роздрукування реєстру на основі поширених веб-оглядачів та редакторів без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, цілодобово, без обмежень.

На вимогу суду Держгеокадастром був наданий витяг з Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, з якого вбачається наявність розділу "Інформація щодо анулювання сертифіката". У цьому розділі відображені відомості про спірний наказ Держгеокадастру. Розділу "Примітки" чи будь-якого іншого розділу, придатного для відображення відомостей про визнання протиправним та скасування судом наказу про анулювання сертифікату Державний реєстр сертифікованих інженерів-землевпорядників не містить.

Наведені вище положення Закону України "Про землеустрій" також не передбачають відображення у Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників судових рішень про скасування наказу про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника.

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву не навів заперечень проти вимог позивача щодо виключення з Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників даних про анулювання сертифікату позивача.

Правове регулювання та фактична структура Реєстру свідчать про можливість юридичних та фізичних осіб продовжувати отримувати з нього інформацію про анулювання сертифікату не зважаючи на рішення суду про скасування відповідного наказу.

Відтак несприятливі наслідки для позивача у вигляді відсутності звернень до нього потенційних замовників можуть продовжуватися, а судовий захист буде де-факто неефективним та неповним. Це становище вимагає застосування судом ефективних заходів для поновлення порушеного права позивача.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» 2006 року передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, надалі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Суду як джерело права. Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» 2004 року міжнародні договори є частиною національного законодавства та у разі суперечностей між ними мають вищу юридичну силу, ніж положення національного законодавства. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, що передбачено ч.2 ст. 6 КАС України.

В усталеній практиці ЄСПЛ встановлено, що припинення дії дійсної ліцензії на здійснення господарської діяльності становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, і воно має розглядатись за другим абзацом цієї статті як захід з контролю за користуванням майном (рішення у справі «ТОВ «Світ розваг» та інші проти України» заява № 13290/11 пункт 154 від 27 червня 2019 року, «Тре Тракторер АБ» проти Швеції», пункт 55 та рішення у справах «Розенцвейг та Бондед Вархаус Лтд проти Польщі» заява № 51728/99 пункт 49, від 28 липня 2005 року «Бімер С.А. проти Молдови» заява № 15084/03 пункт 51, від 10 липня 2007 року «Megadat.com СРЛ проти Молдови» заява № 21151/04 пункти 64 і 65).

У даній справі суд вважає, що наявний у позивача кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника за своєю економічною суттю є еквівалентом ліцензії, тобто дозволу на здійснення певної комерційної діяльності. Тому анулювання його сертифікату також становить втручання у право на мирне володіння майном, яке гарантоване статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції.

Судом встановлена протиправність позбавлення позивача такого права у зв`язку з тим, що це відбулося не на умовах, передбачених законом.

Статтею 13 Конвенції визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ефективним та таким, що забезпечує повне поновлення позивача в правах, способом захисту буде зобов`язання відповідача-1 вилучити відомості про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника позивача з Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників. Тому відповідні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Можливість застосування такого способу захисту також підтверджена постановою Касаційного адміністративного суду 18 жовтня 2018 року по справі №808/2685/17 (адміністративне провадження №К/9901/60663/18).

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача відповідно до пред`явлених до кожного з них вимог.

Зважаючи на наведене, керуючись статтями 5-10, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування наказу Держгеокадастру та рішення Кваліфікаційної комісії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, викладене у формі протоколу засідання № 8 від 24.09.2020 року, в частині внесення подання щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 25.10.2017 року № 013521.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 423 від 08.10.2020 року "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 25.10.2017 року № 013521.

Зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3) вилучити відомості про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 25.10.2017 року № 013521 з Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У судовому засіданні 12 січня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 18 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.