Справа № 553/2452/20
Суддя: Високих М. С.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2452/20
Провадження № 2-а/553/5/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі головуючого судді Високих М.С., за участю секретаря судового засідання Яковенко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Таранця Володимира Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Адвокат Маліченко Д.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає скасувати постанову поліцейського СРПП №4 Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Таранця В.М. серії БАБ №367614 від 12.08.2020, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності і застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, закрити провадження у справі та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 439,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 3500 грн.

Із вказаною постановою позивач ОСОБА_1 не погодився, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

У п.5 оскаржуваної постанови зазначено, що правопорушення полягає у відсутності реєстрації встановлення ГБО установки, проте у законодавстві України газове обладнання відсутнє в переліку переобладнання, а встановлення ГБО не є переобладнанням. Крім того, відповідачем були порушені вимоги закону, оскільки підстав для зупинки його транспортного засобу поліцейський не мав, тому вважає зупинку його транспортного засобу незаконною.

В судове засідання позивач та його представник не прибули. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від адвоката Маліченка Д.В. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги ним підтримані у повному обсязі.

Відповідач поліцейський СРПП №4 Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Таранець В.М., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, відзив на позов не подав.

З`ясувавши фактичні обставини справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вказує про наступне.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як убачається з постанови серії БАБ №367614 від 12.08.2020 (а.с.16), ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, а саме в тім, що 12.08.2020 о 08 год. 23 хв. в с.Мачухи, Полтавського району, керував автомобілем марки ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , який не перереєстрований в державному органі протягом 10 діб, в зв`язку з необхідністю внести зміни до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме встановлення ГБО, чим порушив п.30.1, 2.9 в ПДР України. Відповідно до вказаної постанови, на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Згідно з вимогами ч.6 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до вимог п.2.9 в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Пунктом 30.1 ПДР України передбачено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

За змістом позову, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським не було належним чином встановлено та зафіксовано факт переобладнання, яке згідно оскаржуваної постанови полягало у встановленні ГБО. Також представник позивача у позовній заяві наголосив на відсутності жодних належних доказів здійснення переобладнання та вказав, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу, тобто не є особою, на яку законодавець покладає обов`язок реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів в уповноважених органах.

Відповідно до ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного порушення. Наявність події порушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку органи (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

У постанові, яка оскаржується, поліцейським не вказано, на підставі яких доказів ним було встановлено протиправність дій позивача.

Не надав таких доказів відповідач і суду під час розгляду цієї справи, у судові засідання неодноразово не прибув, відзив не подав. При цьому суд враховує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, чого відповідачем у даній справі дотримано не було.

Відповідно до ч.5 ст.77 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За таких обставин, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірності винесення оскаржуваної постанови, твердження представника позивача про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не спростував, жодних доказів встановлення обладнання ГБО на автомобіль не надав, вимоги ч.2 ст.77 КАС України не виконав.

А тому, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, і п.3 ч.3 ст.286 КАС України, оскаржувану постанову належить скасувати, а провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд вважає слушними наведені у позовній заяві доводи того, що позивач не є власником транспортного засобу. Так, згідно із наданою копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «ВАЗ», моделі 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с.9,10).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження сплати судового збору позивачем додано квитанцію №ПН141953С1 від 20.08.2020 на суму 420,40 грн (а.с.1). Враховуючи, що судовий збір підлягає стягненню в межах документально підтверджених витрат по його сплаті, на користь позивача підлягають стягненню витрати, які він поніс у зв`язку зі сплатою судового збору у сумі 420,40 грн.

Окрім того в прохальній частині позову, ОСОБА_1 просить стягнути на його користь з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн, які документально підтверджені (а.с.11-15).

На підтвердження обґрунтованості вимог про відшкодування витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги № 17/08 від 17.08.2020, укладений між адвокатом Маліченком Д.В. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1142 від 04.01.2012 видане КДКА Полтавської області) та Овчаренком В.І., відповідно до якого вартість роботи адвоката за домовленістю сторін становить 700 грн. за годину, ордер на надання правничої допоги, звіт про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачені на їх реалізацію, а також розмір коштів, що піддягають оплаті №20/08 від 20.08.2020, згідно з яким адвокатом було витрачено 5 год. часу.

На підтвердження факту оплати послуг адвоката позивачем суду надано квитанцію від 20.08.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив адвокату Маліченку Д.В. на підставі звіту №20/08 кошти на оплату виконаних робіт (наданих послуг) в сумі 3500 грн.

Стаття 134 КАС України вказує на те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що позивачем при подачі позову сплачений судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп., а також понесені витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн. 00 коп., при цьому відповідачем не доведено безпідставність, необґрунтованість витрат на правову допомогу, понесених позивачем, як і існування підстав для зменшення витрат на правову допомогу, а позовні вимоги судом задоволено у повному обсязі, суд приходить до висновку, що судовий збір та витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі в загальній сумі 3920 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову поліцейського СРПП №4 Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Таранця В.М. серії БАБ №367614 від 12.08.2020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції Полтавської області понесені судові витрати у розмірі 3920 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих