Справа № 440/8091/20
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/8091/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

31.12.2020 ОСОБА_1 /надалі - ОСОБА_1 , позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни /надалі - приватний виконавець, відповідач/, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" /надалі - третя особа/ про визнання протиправними та скасування постанов, а саме просить:

- визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження №62558971 від 14.07.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №62558971 від 14.07.2020, про стягнення основної винагороди по виконавчому провадженню №62558971 від 14.07.2020, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.07.2020 по виконавчому провадженню №62558971.

В обгрунтування позову зазначено, що 21.12.2020 від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни надійшла відповідь на адвокатський запит №75955 від 16.12.2020 з копією постанови про відкриття виконавчого провадження №62558971 від 14.07.2020р., копією заяви про примусове виконання ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛАНД", копією договору №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 21.12.2015, копією виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. №5044 від 03.07.2020.

Представник позивача стверджує, що ОСОБА_1 не укладав кредитних договорів з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛАНД". Крім того, представник позивача зазначає, що постанова приватного виконавця винесена з порушенням територіального принципу місця здійснення виконавчих дій. Так, в постанові про відкриття виконавчого провадження №62558971 та заяві про примусове виконання рішення ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛАНД" від 07.07.2020, у виконавчому написі нотаріуса вказується адреса боржника: АДРЕСА_1 , але місцем проживання позивача не є АДРЕСА_1 , оскільки позивач ніколи не був зареєстрований та не проживав за вказаною вище адресою в місті Києві. З 28.11.2013 місце реєстрації позивача не змінювалось ( АДРЕСА_2 ), про що свідчить штамп в паспорті громадянина України, про реєстрацію місця проживання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/8091/20; призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.01.2021 до суду надійшов відзив на позов в якому вказано, що в заяві на примусове виконання рішення стягувачем зазначена інформація, що вказана у виконавчому написі, а саме: АДРЕСА_1 . Водночас чинною редакцією Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. З огляду на зазначене, відповідач не вбачає порушень при прийнятті оспорюваних рішень територіальності, тому просить відмовити у задоволенні позову /а.с. 46-49/.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Третя особа, будучи повідомленою належним чином про відкриття провадження у даній справі, письмових пояснень на позов та відзив до суду не надала.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , що є боржником за кредитним договором №0 від 21.12.2015, укладеним з ПАТ "Укрсиббанк", , правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 77 від 27.02.217 є ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "Кредит-Капітал", ідентифікаційний код юридичної особи 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 14/05/2020 - ФА від 14.05.2020 є ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛАНД" ідентифікаційний код юридичної особи 42642578, місцезнаходження: 01033. м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, реквізити: НОМЕР_1 у АТ "ОТП БАНК", МФО 300528, заборгованість за кредитним договором: 0 від 21.12.2015 /а.с. 55/.

13.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" подано до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 34980,00 грн. У заяві зазначено місце проживання боржника: АДРЕСА_1 /а.с. 50 зворот/.

14.07.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження №62558971, з примусового виконання виконавчого напису №5044, виданого 03.07.2020 Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. /а.с. 56/.

14.07.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 3498,00 грн /а.с. 58/.

14.07.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП№ 62558971 згідно з якою постановлено стягнути з позивача витрати виконавчого провадження: плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження-69,00 грн, виготовлення постанов та супровідних листів (папір, копіювання (друк документів, канцтовари) - 60,48 грн, пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) - 90,40 грн, загальна сума - 219,88 грн /а.с. 59-60/.

Крім того, суд зазначає, що 17.07.2020 відповідачем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП №62558971 /а.с. 61/.

Суд зазначає, що відповідачем не надано до суду доказів направлення та вручення позивачу оскаржуваних постанов.

Не погодившись з діями відповідача щодо винесення оспорюваних постанов, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (надалі - Закон №1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною першою статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону №1404-VIII.

Частиною другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що ними визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, в силу положень частини другої статті 24 Закону №1404-VIII, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Судом встановлено, що приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна має право на ведення незалежної професійної діяльності у виконавчому окрузі м. Києва.

У виконавчому написі нотаріуса від 03.07.2020 зазначено, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 та місце проживання: АДРЕСА_1 /а.с. 55/.

Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання із 28.11.2013 і по час звернення позивача до суду є: АДРЕСА_2, що підтверджено копією паспорта позивача /а.с. 8-9/.

При цьому, як вбачається зі змісту договору №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 21.12.2015 /а.с. 53-54/, указано адресу для листування: АДРЕСА_4.

Згідно частин 1, 2, 6 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За приписами Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" місце проживання - це адміністративно - територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестись офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації. Також, відомості про місце проживання та місце перебування особи можуть вноситись до наступних документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Частиною 3 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Таким чином, суд доходить висновку, що у разі пред`явлення виконавчого документа не за місцем реєстрації, вказаної у виконавчому документі, стягувачем до заяви повинно бути додано підтверджуючі документи, з яких вбачається, що боржник проживає, перебуває за адресою, зазначеною стягувачем у заяві.

Також, суд зазначає, що висновок щодо необхідності подання стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження (у разі направлення виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника) доказів, які б підтверджували місце проживання боржника станом на момент подання такої заяви за відповідною адресою викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №826/7969/16.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону №1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Наведене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не володіла достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві.

Відповідач у ході судового розгляду справи не надав належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження №6255897 у межах виконавчого округу м. Києва та винесення оскаржуваної постанови.

Суд зазначає, що частина 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" не містить норми про те, що право вибору місця виконання рішення приватним виконавцем належить стягувачу.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не з`ясовано обставини, визначені частиною 2 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" щодо встановлення місця фактичного перебування майна боржника, та, як наслідок, протиправно прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №62558971 від 14.07.2020.

З рахуванням висновків, суду щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження №62558971 від 14.07.2020, слід також задовольнити вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №62558971 від 14.07.2020, про стягнення основної винагороди по виконавчому провадженню №62558971 від 14.07.2020, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.07.2020 по виконавчому провадженню №62558971.

Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, 14.01.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (02002, м. Київ, вулиця Окіпної Раїси, 4А, оф. 35 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, понесені Позивачем на професійну правничу допомогу (на оплату послуг адвоката) в розмірі 10500,0 грн.

Розглянувши клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої - третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, витраченого адвокатом , їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною .

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано до суду наступні документи.

Договір про надання правової допомоги від 10 грудня 2020 року, відповідно до умов цього договору Адвокат повинен надати усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, в тому числі по супроводженню та представництву інтересів Клієнта, в тому числі надання правової допомоги по справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, по виконавчому провадженню №62558971 у справі про визнання протиправними скасування постанов приватного виконавця та інші необхідні дії, що не передбачені даним договором, для забезпечення прав та інтересів Клієнта. За умовами Договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом Гиря А. В., гонорар сплачується адвокату після складання актів виконаних робіт (наданих послуг).

Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 14 січня 2021 року, відповідно до якого сторони визнають та підтверджують те, що адвокатом Гиря А. В. були проведені (надані) послуги, а позивачем у справі - ОСОБА_1 , вказані послуги (роботи) були прийняті на загальну суму 10500,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 14.01.2021 було сплачено на користь адвоката Гирі А. В. гонорар (грошову винагороду) - в розмірі 10500,00 грн., що підтверджується виданою адвокатом Гиря А. В. квитанцією №1 від 14.01.2021.

Водночас суд зазначає, що акт виконаних робіт (наданих послуг) містить детальний опис робіт, виконаних при надані правничої допомоги позивачу, з огляду на, що надані представником позивача документи, на переконання суду, у своїй сукупності підтверджують факт понесення витрат саме у цій справі у розмірі 10500,00 грн.

Крім того, суд зазначає, що вище наведені приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Указаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 640/5343/19.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивач має право на відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн, що документально підтверджені.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, 4А, оф. 35А, м. Київ, 02002, рнокпп НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" (вул. Саксаганського, б. 14, оф. 301, м. Київ, 01033, ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020, прийняту у виконавчому провадженні №62558971.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.07.2020, прийняту у виконавчому провадженні №62558971.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про розмір стягнення основної винагороди від 14.07.2020, прийняту у виконавчому провадженні №62558971.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.07.2020, прийняту у виконавчому провадженні №62558971.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, 4А, оф. 35А, м. Київ, 02002, рнокпп НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Л.М. Петрова