Справа № 140/8437/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/8437/20 пров. № А/857/12920/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Шинкар Т.І., Іщук Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Ксензюком А.Я. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області (далі ГУ ДПС, позивач) звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просило стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 15 950 030,57 грн з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків та за рахунок готівки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» (далі ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ», відповідач).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що податковий орган повинен обов`язково зазначити джерело погашення податкового боргу, зокрема, кошти, чи майно платника податків, оскільки від цього залежить порядок реалізації повноважень, вид судового провадження та предмет доказування у справі. Звертає увагу суду, що позивачем порушено послідовність дій, не зазначено в даному випадку джерело погашення податкового боргу. Крім того, вказує, що позивач не надіслав відповідачу податкову вимогу на всю суму заборгованості, яку стягує за даним позовом.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» 27.07.2011 зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Волинській області, Луцькій ДПІ як платник податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За відповідачем рахується податковий борг з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 15 950 030,57 грн, що підтверджується розрахунком сум податкового боргу та зворотнім боком облікової картки з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Заборгованість з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів виникла в результаті ухвалення Верховним Судом 06.11.2018 постанови по справі №803/1139/16, якою підтверджено правомірність визначення контролюючим органом ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» податкового зобов`язання з даного виду податку згідно податкових повідомлень-рішень № від 14.07.2016 та № від 15.07.2016.

Також, постановою Верховного Суду від 07.11.2018 по справі №803/1119/16 підтверджено правомірність визначення контролюючим органом ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» податкового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів згідно податкових повідомлень-рішень №/782 від 15.07.2016 та №/783 від 15.07.2016.

Заборгованість з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів виникла в результаті ухвалення Верховним Судом 23.05.2019 постанови по справі №803/1275/16, якою підтверджено правомірність визначення контролюючим органом ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» податкового зобов`язання з даного виду податку згідно податкових повідомлень-рішень № від 14.07.2016 та № від 14.07.2016.

Відтак, загальна сума визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання, яке набуло статусу узгодженого, з урахуванням здійснених оплат, становить 11 893 527,75 грн та у зв`язку з його несплатою платнику нараховано пеню в сумі 4 056 502,82 грн відповідно до ст.129 ПК України.

При цьому, на адресу відповідача контролюючим органом були надіслані податкові вимоги форми №8597-58 від 19.12.2018 на суму 5 110 754 грн, №308-57 від 29.01.2019 на суму 597 876,20 грн та №25659-53 від 06.06.2019 на суму 6 808 413,02 грн.

Отже, загальна сума податкового боргу ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» становить 15 950 030,57 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 15 950 030,57 грн, доказів оплати якої відповідач суду не надав, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі, коли відповідно до цього Кодексу, або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування. У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

Згідно дефініції, наведеної у п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Податковим боргом, в контексті положень п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відтак, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» має податкову заборгованість на загальну суму 15 950 030,57 грн. Наявність такої заборгованості не заперечує скаржник.

Заборгованість з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів виникла в результаті несплати грошового зобов`язання згідно з згаданих вище податкових повідомлень-рішень.

Стосовно доводів апелянта про те, що позивач не надіслав відповідачу податкову вимогу на всю суму заборгованості, яку стягує за даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, контролюючим органом відповідно до вимог вищевказаної норми ПК України сформована та надіслана відповідачу податкова вимога №31248-561 від 06.06.2019, яка вручена платнику податків 11.06.2019.

Пунктом 59.4 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Проте, п.59.5 ст.59 цього Кодексу визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу. Доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем суду не було надано.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем порушено послідовність дій, не зазначено в даному випадку джерело погашення податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 цієї статті передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно п.95.3 ст.95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.4 ст.95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1244 від 29.12.2010 «Про деякі питання реалізації ст.95 ПК України» було затверджено порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок його податкового боргу, який визначає механізм стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу.

Відтак, на законодавчому рівні встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, зокрема, стягнення коштів, які перебувають у власності боржника, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, позивачем обрано правильний спосіб погашення податкового боргу відповідача, вказавши джерело його погашення, оскільки саме такий спосіб передбачений ПК України і не зазначення податковим органом у позовній заяві конкретних рахунків боржника не може бути підставою відмови у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.7, 10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі №140/8437/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Т. І. Шинкар
Л. П. Іщук