Справа № 380/9096/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9096/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гулкевич І.З. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить:

Визнати протиправними дії Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області щодо не прийняття рішення про надання або про відмову у наданні ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності з цільовим призначенням : 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) загальною площею : 88.7544 га, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер : :01:000:0012;

Зобов`язати Щирецьку селищну раду Пустомитівському районі Львівської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності з цільовим призначенням : 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) загальною площею : 88.7544 га, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер : :01:000:0012.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що неодноразово зверталась до Щирецької селищної ради із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності з цільовим призначенням : 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) загальною площею : 88.7544 га, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер : :01:000:0012, однак рішення по них не прийняті. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки її сім`я віднесена до категорії багатодітної, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Пустомитівської райдержадміністрації, вона тимчасово не працює у зв`язку із необхідністю ведення домашнього господарства та виховання дітей. Для забезпечення належного матеріального утримання своєї сім`ї вони тримають сільськогосподарські тварини, на утримання яких необхідний корм, який у них немає через відсутністю землі на якій їх можна було би вирощувати. Оскільки відповідачем не прийнято жодного рішення передбачених ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України у визначений законом строк, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 26.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в порядку, встановленому ст. 262 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

28.07.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що 03 червня 2020 позивачкою подано заяву щодо надання земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, до якої не долучено жодних матеріалів, на яких би було зазначене бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідно до протоколу засідання ХХХVII позачергової сесії VII демократичного скликання від 05.06.2020, рішення про надання земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства депутатами не прийнято.

Листом від 23.06.2020 №592 позивача у встановлений законом термін надана відповідь на заяву від 03.06.2020.

Відповідач зазначає, що 21.07.2020 позивач повторно звернулась із аналогічною заявою, долучивши до неї викопіювання з кадастрової карти Щирецької ОТГ із позначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки. Вказану заяву скеровано на розгляд постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин, природокористування планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища. Комісією було встановлено, що загальна площа земельної ділянки 88,7544 га, розташована на території Щирецької селищної ради Гуменецького старостинського округу (входять села Лани і Гуменець) за межами населеного пункту і на даний час відповідно до рішення Гуменецької сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 02.04.1991 №14 "Про землекористування" обробляється землекористувачами ( жителями села Лани і Гуменець).

Відповідно на сесії Щирецької селищної ради від 31.08.2020 проект рішення щодо надання дозволу позивачці на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства , шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності , загальної площі 88,7544, враховуючи висновок постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин, природокористування планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища не прийнято.

Наголошує, що на даний час землекористувачі використовують земельні ділянки згідно ст. 96 Земельного кодексу України, сплачують земельний податок. Забравши земельні ділянки від землекористувачів створиться соціальна напруга серед мешканців сіл Лани і Гуменець, які довготривалий час їх обробляють, вкладають мінеральні добрива, а в окремих випадках є єдиним джерелом отримання прибутку. Відповідачі відсутні правові підстави для вилучення в жителів сіл Лани і Гуменець із землекористування земельні ділянки, примусове вилучення призведе до нових судових процесів.

Тому на думку відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій повністю не погоджується з відзивом відповідача та просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

03 червня 2020 позивач подала заяву до Щирецької селищної ради про надання земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, без зазначенням бажаного місця розташування.

Листом від 23.06.2020 №592 відповідач повідомив, що заяву позивача розглянута на засіданні ХХХVII позачергової сесії VII демократичного скликання від 05.06.2020 та рішення не прийнято. Голосувати за - 0; проти - 17; Утримались - 0.

21.07.2020 позивач повторно звернулась із аналогічною заявою, долучивши до неї викопіювання з кадастрової карти Щирецької ОТГ із позначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки. Вказану заяву скеровано на розгляд постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин, природокористування планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища.

Постійною комісіє з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища Щирецької селищної ради 28.08.2020 затверджено висновок та рекомендації щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, шляхом поділу земельної ділянки, загальної площі 88,7544 гр. ОСОБА_1 .

Вищезазначена комісія рекомендувала не приймати рішення щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності , загальної площі 88,7544 на території Гусенецького старостинського округу Щирецької селищної ради за межами населеного пункту.

Листом від 15.09.2020 №891 відповідач повідомив, що заява від 21.07.2020 розглянута на засіданні сесії Щирецької селищної ради від 31.08.2020 проект рішення щодо надання дозволу позивачці на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства , шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності , загальної площі 88,7544, враховуючи висновок постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин, природокористування планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища не прийнято. Голосувати за - 0; проти - 17; Утримались - 0.

Вважаючи дії відповідача протиправними, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, позивачка звернулася із адміністративним позовом до суду.

При прийняті рішення суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України.

Порядок набуття та реалізації права на землю громадянами та юридичними особами встановлений у главі 19 Земельного кодексу України.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Суд встановив, що позивач зверталася до Щирецької селищної ради з заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер : :01:000:0012.

Проте, відповідач на подані заяви позивача на засіданнях сесій 05.06.2020 та 31.08.2020 не прийняв рішення, а надіслав листи від 23.06.2020 та 15.09.2020 в якому повідомив позивача, що у результаті голосування, рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою не прийнято, при цьому не зазначивши жодної підстави для відмови передбаченою у ст.118 ЗК України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок про те, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Крім того, з аналізу зазначених норм слідує, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, повинен прийняти вмотивоване рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 статті 59 Закону №280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, розгляд клопотання заінтересованої особи повинен прийматись у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2018 року по справі №826/8844/16.

Згідно з витягів з протоколу від 05.06.2020 та 31.08.2020 відображається лише результати голосування, мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження, не містять і не відповідають визначенню акта органу місцевого самоврядування. Як вбачається з вказаних витягів, всі депутати проголосували - проти, рішення не прийнято. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем була допущена протиправна бездіяльність щодо розгляду заяв позивача.

Отже, відсутність рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в наданні такого дозволу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити відповідно до статті 118 ЗК України, чим порушив процедуру розгляду відповідного питання, а отже діяв всупереч вимогам чинного законодавства.

Відтак, слід визнати протиправними дії Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер : :01:000:0012 та зобов`язати відповідача на черговій сесії повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер : :01:000:0012.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер : :01:000:0012.

Зобов`язати Щирецьку селищну раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер : :01:000:0012.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Гулкевич І.З.