Справа № 760/24541/17
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року

м. Київ

справа №760/24541/17

адміністративне провадження №К/9901/992/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Рибачука А.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 760/24541/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року (колегія у складі: головуючого судді Сорочка Є. О., суддів: Єгорової Н. М., Федотова І. В.)

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- зобов`язати МВС України виготовити та надіслати на адресу ОСОБА_1 , ГУ ПФ України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення з зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Закону України «Про статус ветеранів та гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення» від 15.08.2015 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року, постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 року, постанови КМУ №355 від 23.04.2012 року, вказавши посадовий оклад 4000,00 грн., оклад за спеціальне звання 2400,00 грн., надбавку за стаж служби в розмірі 50% - 3200,00 грн., надбавку за службу в умовах режимних обмежень 15% - 600,00 грн., надбавку за почесне звання заслужений працівник МВС в розмірі 10% від посадового окладу - 400,00 грн., премію в розмірі 78,6% - 8017,20 грн., надбавку за особливо важливі завдання 50% (згідно п. 5 постанови КМУ №1294 - відсотки від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) - 4800,00 грн., надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами 15% (відсотки від посадового окладу) - 600,00 грн., а всього 24017,20 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року позов задоволено повністю.

3. Не погодившись з таким рішенням, Міністерство внутрішніх справ України 13 квітня 2019 року подало апеляційну скаргу.

4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2019 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України повернуто скаржнику.

5. 08 липня 2019 року Міністерство внутрішніх справ України вдруге подало апеляційну скаргу.

6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2019 року вказану апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

7. 12 серпня 2019 року Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року.

8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу № 760/24541/17 до розгляду.

9. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задоволено. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю.

10. Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року.

11. Постановою Верховного Суду від 28 жовтня 2019 касаційні скарги Міністерства внутрішніх справ України задоволено, ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2019 року та 16 липня 2019 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

12. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. Не погодившись з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року та ухвалою від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року та постанову від 01 жовтня 2019 року і направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

14. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права. Поряд з цим, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року цілком відповідає висновкам зразкового рішення Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі № 160/8324/19 та постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 826/3858/18, а тому ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року, яка суперечить постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 760/24541/17 та постанова Шостого апеляційного адміністративного від 01 жовтня 2019 року мають бути скасовані з направленням до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

15. В автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 03 січня 2020 року зареєстровано вказану касаційну скаргу.

16. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2020 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_2, судді: Коваленко Н. В., Кравчук В. М.

17. Ухвалою Верховного суду від 22 січня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року.

18. 07 лютого 2020 року Міністерство внутрішніх справ України подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому останнє просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні касаційної скарги, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року залишити без змін.

19. Розпорядженням в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року № 633/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 09 квітня 2020 року № 923/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», що унеможливлює її участь у розгляді даної справи.

20. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2020 року визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Стеценко С. Г. - головуючий суддя, судді: Желєзний І. В., Рибачук А. І.

21. У зв`язку з відпусткою судді Желєзного І. В., на підставі службової записки судді-доповідача та розпорядження заступника керівника апарату Верховного суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2021 року визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Стрелець Т. Г., Рибачука А. І.

22. Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2021 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 13 січня 2021 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

24. У справі, що розглядається, предметом касаційного оскарження є правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України.

25. Відповідно до ч. 1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

26. За приписами ч. 1 ст. 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

27. Згідно зі ч. 5 ст. 323 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

28. Як убачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року було подано Міністерством внутрішніх справ України та його представник був присутній у судовому засіданні 01 жовтня 2019 року під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції (тобто, у день, коли було завершено апеляційний розгляд справи).

29. Отже, апеляційна скарга Міністерства внутрішніх справ України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року розглянута, її доводам дано оцінку судом апеляційної інстанції, оскаржуване рішення суду скасоване.

30. За таких обставин, відкриття апеляційного провадження уже після апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України, фактично зводиться до нового перегляду судовою колегією апеляційного суду спору, який вирішено судом, спрямовано на безпідставний повторний апеляційний перегляд судового рішення у справі.

31. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2020 року у справі № 711/2702/17.

32. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, постановив судове рішення при дотриманні норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

33. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

34. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

35. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

36. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

37. Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

38. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; п. 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; п. 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

39. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України» (п. 37-38) зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

40. Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

41. Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а тому ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року слід залишити без змін.

42. Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець А. І. Рибачук