Справа № 160/16782/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 січня 2021 року Справа №160/16782/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі

головуючої судді Турлакової Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпро заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправними та нечинними рішень, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду (головуюча суддя ОСОБА_2) перебуває адміністративна справа № 160/16782/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправними та нечинними рішень.

15.01.2021р. ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_2

В обґрунтування заяви зазначає, що є співзасновником Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" та бере активну участь у діяльності організації, крім того, тісно спілкується та товаришує з головою правління ОСОБА_3 , який у грудні 2020 року публічно висловив недовіру судді ОСОБА_2 на своїй сторінці у соціальній мережі Фейсбук. Дана недовіра була висловлена через рішення судді ОСОБА_2 у справі за позовом Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" від 14.12.2020 року, яким у позові було відмовлено в повному обсязі. Вищезазначене судове рішення викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, вбачаються прояви лояльності відносно Дніпровської міської ради та її виконавчих органів. За таких обставин, на переконання позивача, суддя ОСОБА_2 не може розглядати дану справу, оскільки в останнього виникають істотні сумніви у безсторонності судді ОСОБА_2 по відношенню до даної справи та є підставою для заявлення відводу.

Ухвалою судді ОСОБА_2 від 16.01.2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді у адміністративній справі №160/16782/20 - визнано необґрунтованою. Передано справу відповідно до ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід судді.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2021р. заяву про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №160/16782/20 розподілена на розгляд судді Турлаковій Н.В.

Згідно ч.8 ст.40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Таким чином, суддя вирішив розглянути заяву про відвід судді в порядку письмового провадження.

Оцінивши доводи заяви про відвід судді у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 КАС України).

За змістом частини 3 статті 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

В заяві позивач посилається на п.4 ч.1 ст.36 КАС України, а саме у позивача викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, враховуючи, що суддею ОСОБА_2 розглянуто іншу справу за позовом Громадської організації "Платформа Громадський Контроль", співвласником якої він є, не на її користь, а також те, що недовіру судді ОСОБА_2 було публічно виражено головою правління на своїй сторінці у соціальній мережі Фейсбук, що як зазначає позивач, свідчить про можливий негативний вплив та безсторонність судді при розгляді даної справи.

При цьому, суд звертає увагу, що ч.4 ст.36 КАС України чітко встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності судді ОСОБА_2 при розгляді даної справи, з доводів заяви про відвід не вбачається. Відтак, сам лише сумнів позивача у неупередженості судді, не є чинником, що об`єктивно може впливати на неупередженість та безсторонність суду.

На думку суду, викладені у заяві про відвід судді доводи є загальними та суто суб`єктивними, а посилання на нібито упередженість ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджуються жодними належними доказами, з огляду на що, зазначене не може вплинути на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

Згідно з ст.ст. 126, 129 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно, думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В "Основних принципах незалежності судових органів", схвалених резолюціями № 40/32 та № 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено: "Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин".

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно із якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність, що може бути перевірено різноманітними способами, суд провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. У цьому зв`язку Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення Європейського суду з прав людини від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86 та п. 106 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Олександр Волков проти України» від 27 травня 2014 року).

Викладені представником відповідача у заяві про відвід обставини не можуть слугувати підставами для відведення судді як такі, що викликають сумнів у їх неупередженості, а доводи заявленого відводу не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки будь-які докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, заявником не надані, а матеріали справи таких доказів не містять.

Фактично заявником в обґрунтування наявності підстав для відводу судді наведені оціночні судження стосовно розгляду іншої судової справи.

Отже, на думку суду, викладені у заяві про відвід судді доводи є загальними та суто суб`єктивними, а посилання на нібито упередженість ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджуються жодними належними доказами, з огляду на що, зазначене не може вплинути на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

У зв`язку з цим, а також враховуючи відсутність будь-яких інших обґрунтувань, щодо наявності підстав для відводу, суд вважає заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 необґрунтованою та безпідставною, відповідно у задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 236, 243, 248, 256 КАС України, суддя -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправними та нечинними рішень - відмовити.

Адміністративну справу передати для продовження розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не оскаржується. Заперечення на ухвалу може включатися до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.В. Турлакова