Справа № 400/2808/20
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 р. № 400/2808/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправними та скасування рішень від 11.06.2020р, від 01.07.2020р., зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.06.2020 року №27/11-03.03 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 03.06.2020р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 10.04.2019 року

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 01.07.2020 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 25.06.2020р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Миколаївській області від 24.06.2020 року №7/1-1088/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач, вказав, що є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, отримує щомісячне довічне грошове утримання згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Стверджує, що відповідач протиправно відмовив у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки судді України, які перебувають у відставці, мають беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівських винагород працюючого на відповідній посаді судді.

Ухвалою суду від 17.07.2020 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 17.07.2020 постановлено зупинити провадження в адміністративній справі № 400/2808/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі №620/1116/20 (адміністративне провадження №Пз/9901/5/20).

У відзиві на позов Відповідач проти позову заперечує і зазначає, що Позивач дійсно перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, отримує щомісячне довічне грошове утримання згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів", однак у нього відсутнє право на зарахування до стажу роботи періоду проходження військової строкової служби, навчання у вищому навчальному закладі та періоду роботи слідчим оскільки законодавцем чітко розмежовано поняття стажу роботи, що дає право на відставку судді та стажу роботи на посаді судді, тому оскаржуване рішення вважає таким, що не підлягає скасуванню.

У відзиві визнається, що розмір довічного грошового утримання судді у відставці з набуттям чинності Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання. Жодних доводів, щодо підстав відмови для перерахунку Позивачу довічного грошового утримання судді у відставці у відзиві не наведено.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402).

З 06 лютого 2001 р. позивач працював суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва.

09 квітня 2019 р. до трудової книжки позивача внесено запис про звільнення з посади судді Ленінського районного суду м. Миколаєва, у зв`язку з виходом у відставку.

18 липня 2019 р. позивачу видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку, складає 46 104,0 грн..

Позивач зазначає, що у 2019 році звертався до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою, в якій зазначив, що при призначенні йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в квітні 2019 р., відповідач помилково визначив розмір такого утримання в розмірі 80%, тоді як вірним є 90% від суддівської винагороди працюючого судді.

Листом від 08.08.2019 року №3136- К-07 відповідач повідомив позивача, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в квітні 2019 року, розмір такого утримання визначено вірно і відсутні підстави для його перерахунку.

03.06.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, а саме з розрахунку 90% від суддівської винагороди з 09.04.2019 року.

Рішенням №27/11-03.03 від 11.06.2020 року відповідач відмовив позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від суддівської винагороди.

25.06.2020 року позивач звернувся із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, до заяви також додав довідку від 24.06.2020 року №7/1-1088/20, видану ТУ ДСА про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням №29/01-03.03 від 01.07.2020 року відповідач відмовив в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з посиланням, зокрема на те, що рішенням Конституційного суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 будь-яких рішень щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці не приймалось.

В розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 зазначено: служба у збройних силах СРСР з 27.11.1984 року по 04.12.1986 рік, тривалість стажу - 2 роки, 8 днів; навчання в Українській юридичній академії міста Харкова з 01.09.1988 - 26.06.1993 рр., тривалість - 2 роки, 5 місяців, 10 днів; слідчий слідчого відділення Центрального РВ м. Миколаєва з 30.07.1993 - 23.04.1995 рр., тривалість - 1 рік, 8 місяців, 23 дні; старший слідчий слідчого відділення Центрального РВ ММУ УМВС в Миколаївській області з 24.04.1995 - 31.10.1995 рр., тривалість 0р.,6 місяців, 7 днів; слідчий відділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами СУ УМВС в Миколаївській області з 01.11.1995 - 25.06.1998 рр., тривалість 2 роки, 7 місяців, 24 дні; слідчий з ОВС слідчої частини СУ УМВС в Миколаївській області з 26.06.1998 - 20.09.1998 рр., тривалість 0р., 2 місяці, 24 дні; старший слідчий з ОВС відділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами СУ УМВС в Миколаївській області з 21.09.1998 - 11.06.2000 рр., тривалість 1 рік, 8 місяців, 20 днів; слідчий з ОВС відділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами СУ УМВС у Миколаївській області з 12.06.2000 - 31.08.2000 рр., тривалість 0 р., 2 місяці, 19 днів; старший слідчий з ОВС відділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами СУ УМВС в Миколаївській області з 01.09.2000 - 05.02.2001 рр., тривалість 0р., 5 місяців, 4 дні; суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва з 06.02.2001 - 09.04.2019 рр., тривалість 18 років, 2 місяці, 3 дні.

Всього стажу роботи, що дає право на відставку позивача відповідно до розрахунку виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва складає 30 років, 1 місяць, 24 дні .

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в тому числі щодо перерахунку його розміру, регулюються правовими нормами Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на час призначення довічного грошового утримання), незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивач призначений на посаду судді Ленінського районного суду м. Миколаєва з 06.02.2001 року, тому при обчисленні стажу роботи на посаді судді слід керуватися положеннями нормативно-правового акту, що був чинним на момент призначення останнього на посаду судді - Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі № 21-6664а15.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини другої статті 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VІІІ дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 № 2447-VІІІ "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, частиною першою статті 7 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (чинного на момент обрання позивача на посаду судді) суддею може бути громадянин України, який має стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

З даного питання висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що внесенні до статті 137 Закону № 1402-VІІІ зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді (постанова від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18), висновки якої суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи на посаді судді Ленінського районного суду м. Миколаєва позивач працював з 06.02.2001 - 09.04.2019 рр. Тривалість стажу - 18 років, 2 місяці, 3 дні.

Також позивач працював слідчим слідчого відділення Центрального РВ м. Миколаєва з 30.07.1993 - 23.04.1995 рр., тривалість - 1 рік, 8 місяців, 23 дні; старшим слідчим слідчого відділення Центрального РВ ММУ УМВС в Миколаївській області з 24.04.1995 - 31.10.1995 рр., тривалість 0р.,6 місяців, 7 днів; слідчим відділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами СУ УМВС в Миколаївській області з 01.11.1995 - 25.06.1998 рр., тривалість 2 роки, 7 місяців, 24 дні; слідчим з ОВС слідчої частини СУ УМВС в Миколаївській області з 26.06.1998 - 20.09.1998 рр., тривалість 0р., 2 місяці, 24 дні; старшим слідчим з ОВС відділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами СУ УМВС в Миколаївській області з 21.09.1998 - 11.06.2000 рр., тривалість 1 рік, 8 місяців, 20 днів; слідчим з ОВС відділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами СУ УМВС у Миколаївській області з 12.06.2000 - 31.08.2000 рр., тривалість 0 р., 2 місяці, 19 днів; старшим слідчим з ОВС відділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами СУ УМВС в Миколаївській області з 01.09.2000 - 05.02.2001 рр., тривалість 0р., 5 місяців, 4 дні.

Зважаючи на вказаний стаж роботи на посаді судді понад 10 років, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, серед іншого, має бути зарахована половина строку навчання у вищому навчальному закладі та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до період служби з 27.11.1984 по 04.12.1986 рр. зазначеного в розрахунку стаж становить 2 роки 7 днів.

У зв`язку із розбіжністю тривалості стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання суд вважає за необхідне провести перерахунок стажу позивача, який дає право на відставку.

Загальний стаж позивача, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 30 років 01 місяць 08 днів, що підтверджується копією трудової книжки позивача, військового квитка, диплому та послужного списку.

Тому суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні половини стажу навчання у вищому навчальному закладі (2 роки 4 місяці 27 днів) календарного періоду проходження строкової військової служби (2 роки 0 місяців 7 днів) та періоду роботи на посаді слідчого 18 років 2 місяці 3 дні) та перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю правових підстав для зарахування таких періодів до стажу на посаді судді.

Зважаючи на наведене, суд робить висновок, що оскаржуване рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області від 11.06.2020 року про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 03.06.2020 року не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 01.07.2020 року та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу з 10.04.2019 року призначено та виплачується довічне грошове утримання судді у відставці.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач 25.06.2020 року у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року N 2-р/2020 та на підставі ч. 4 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" звернувся до Відповідача із заявою щодо перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці внаслідок зміни розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді з 01.01.2020.

Для здійснення перерахунку Позивач надав довідку Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 24.06.2020 № 7/1-1088/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За результатами розгляду заяви Позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області рішенням №29/01-03.03 від 01.07.2020 року повідомило про відмову у перерахунку довічного грошового утримання.

Як зазначено в даному дослідженому судом рішенні Відповідача, що будь-яких рішень щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці не приймалось.

Таке рішення Відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Загальновідомо, що частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 142 Закону №1402-VIII, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною четвертою та п`ятою статті 142 згаданого Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Безспірно, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Разом з тим, Відповідач не врахував, що Законом України від 16.10.2019 №193-IX Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів.

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

Безспірно, Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Ці правові норми (пункт 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII) були предметом розгляду Конституційного Суду України.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Так, у вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, зокрема, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Згідно із частиною першою статті 91 Закону України Про Конституційний Суд України від 13.07.2017 № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та ставили б перерахунок його розміру в залежність від проходження певного кваліфікаційного оцінювання.

Таким чином, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у Позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.

За змістом частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Як вже зазначалося судом, Позивач у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди звернувся до відповідача з відповідною заявою, до якої додав довідку Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 24.06.2020 року № 7/1-1088/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Дана довідка відповідає вимогам Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року N 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року N 5-1) та формі згідно додатку 2 до цього Порядку.

Зважаючи на наведене, суд робить висновок, що оскаржуване рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області від 01.07.2020 року про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Порушене право Позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 25.06.2020 року на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 24.06.2020 р. № 7/1-1088/20, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично проведених виплат.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) від 11.06.2020 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 03.06.2020 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 10.04.2019 року.

4. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) від 01.07.2020 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 25.06.2020 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 25.06.2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 24.06.2020 № 7/1-1088/20, починаючи з 19.02.2020року, з урахуванням фактично проведених виплат.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1681,60 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.), що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 13.07.2020 року на суму 840,80 (вісімсот сорок грн. 80 коп), та квитанцією № 0.0..1 від 13.07.2020 року на суму 840,80 (вісімсот сорок грн. 80 коп).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар