Справа № 705/4129/20
Суддя: Гудзенко В. Л.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/4129/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Ринди Віталія Вікторовича про скасування постанови серії ЕАМ № 3261269 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.10.2020 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАМ № 3261269 про визнання його(позивача) винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 340 гривень за те, що він порушив ПДР України, а саме він керував транспортним засобом з неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби. В ході перевірки документів було встановлено, що транспортний засіб не пройшов обов`язковий технічний контроль для транспортного засобу, що йому підлягають, чим порушив п. 31.3.б ПДР України.

Зазначену постанову позивач вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивач зазначає про те, що його автомобіль марки «RENAULT KANGOO», яким він керував, державний номер НОМЕР_1 , тип «Фургон малотоннажний-В», 2004 року випуску, повною масою 1625, 00 кг, підпадає під категорію транспортного засобу легковий, тому у разі невикористання його з метою отримання прибутку, обов`язковому технічному контролю не підлягає. Тобто позивач вважає, що відповідачем не встановлено, що автомобіль позивача експлуатувався з метою отримання прибутку, як це визначено у пп. 15 п.2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, що затверджений постановою КМУ від 30.01.2012 р. № 137, що свідчить про відсутність підстав для притягнення до відповідальності на підставі ч.3 ст. 121 КУпАП. Крім того, патрульний поліцейський не запитував позивача про проходження технічного огляду, а лише про страховий поліс, тому взагалі не зрозуміло на якій підставі було винесено постанову. З наведених підстав позивач просить суд визнати дії старшого лейтенанта поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Ринди Віталія Вікторовича - протиправними, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою судді від 28.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

30 грудня 2020 року від відповідача поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Ринда В.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що з позовними вимогами не погоджується, оскільки адміністративний позов є необґрунтованим та безпідставним, а тому заявлені вимоги не підлягають задоволенню. Підставами позову позивач вказує відсутність обов`язку для проходження ОТК його ТЗ та порушення його права на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 09 жовтня 2020 року під час виконання службових обов`язків було виявлено та в подальшому встановлено, як Позивач (водій) близько 19 год. 21 хв. на а/д М-12 213 км. + 700 м. керував транспортним засобом марки Рено Кенго із Д.Н.З. НОМЕР_1 із неосвітленим д.н.з. в темну пору доби, при цьому ТЗ не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3. «б» Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (надалі - ПДР України), внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП). Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, «Рено Кенго із Д.Н.З. НОМЕР_1 », зареєстрований 23.10.2004р., тип - спеціалізований вантажний - спеціалізований фургон малотонажний, категорія В, а тому такий транспортний засіб у відповідності до правового врегулювання підлягає обов`язковому технічному контролю з періодичністю його проходження - кожні два роки. В заначених реєстраційних відомостях на транспортний засіб марки ««Рено Кенго із д.н.з. НОМЕР_1 »» не міститься жодної відмітки у відповідності до ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт», яка б свідчила що цей автомобіль належить до легкових автомобілів. В свою чергу варто наголосити, що відмітка «категорія - В» в реєстраційному документі на ТЗ згідно п.2.13 ПДР України та п.п.2,3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 08.05.93 № 340 означає, що до керування таким ТЗ допускаються лише особи за наявності у них відповідного національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами цієї категорії. При цьому, до даної категорії належать як вантажні автомобілі для перевезення вантажів з повною масою до 3500 кг (як ТЗ позивача) так і легкові автомобілі для перевезення пасажирів з кількістю до 8 чоловік. Про підтвердження правомірності винесення постанови свідчить диск із

відеозаписом з нагрудного відеореєстратора ВХ00158 (Додаток 1), в свою чергу з матеріалів фотофіксації чітко вбачається відсутність підсвітки д.н.з. в темну пору доби, що слугувало підставою для зупинки ТЗ. Окрім того, на місці події Позивача жодним чином не було обмежено у праві користування юридичною допомогою, йому було запропоновано скористатися безоплатною правовою допомогою, проте він відмовився. Підтвердженням зазначеному є надані відеозаписи з нагрудного відеореєстратора. До матеріалів справи позивачем не додано протокол ОТК. Відтак, вважає, що стороною позивача визнається факт порушення, тому інкриміноване правопорушення позивачу є доведеним та доказуванню не підлягає. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАМ № 3261269 від 09.10.2020 року, винесеною поліцейським 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області молодшим лейтенантом поліції Ринда В.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 09.10.2020 року о 19 годині 21 хвилин керував транспортним засобом із неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби. В ході перевірки документів було встановлено, що транспортний засіб не пройшов обов`язковий технічний контроль для транспортного засобу, що йому підлягають, чим порушив п. 31.3.б ПДР - експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий техн. контроль, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Ринди Віталія Вікторовича про скасування вищевказаної постанови.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

У зв`язку із наведеним слід зазначити, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Статтею 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

У відповідності до частин першої, третьої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства випливає, що належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Аналогічну правову позицію з питання неналежного відповідача у справі висловив Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 803/1252/17 та у постанові від 17 вересня 2020 у справі № 398/1310/17.

Крім того, відповідно до ч.1 статті 8 Закону № 580-VIII «Про національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.3 ст.121 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.121 цього Кодексу.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року №724/716/16-а та від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції, викладених у постанові від 26.12.2019 року № 724/716/16-а, про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним інспектор.

За наведених обставин, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Ринди Віталія Вікторовича про скасування постанови ЕАМ № 3261269 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу необхідно відмовити.

Разом з тим, інші доводи позовної заяви, які стосуються оскаржуваної постанови, не підлягають оцінці, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на те, що він не позбавлений права звернутися з позовом до суду про скасування оскаржуваної постанови до належного відповідача та клопотати про поновлення строку звернення до суду як такого, що пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 2, 46,48, 241-246, 255,262 Кодексу адміністративного судочинства України ,ст.ст. 9, 121, 222, 288 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Ринди Віталія Вікторовича про скасування постанови серії ЕАМ № 3261269 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Валентина Леонідівна Гудзенко