Справа № 200/11199/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 р. Справа№200/11199/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області

про про скасування відповіді про відмову, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , в особі свого представника, ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області в якому просить суд:

- скасувати відповідь відповідача про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років робітникам локомотивних бригад згідно пп. 2-1 п. 2 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. а ст. 55 «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням періодів роботи: з 2 вересня 1996 року по 20 квітня 1997 року, в якості помічника машиніста електровоза, з 21 квітня 1997 року по 31 травня 2001 року, в якості помічника машиніста електропоїзда, з 1 червня 2001 року по 15 вересня 2005 року, з 4 березня 2006 року по 12 квітня 2017 року, в якості машиніста електропоїзда та виконати перерахунок пенсійного забезпечення з дня звернення позивача до відповідача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що він за час своєї трудової діяльності набув право на призначення пенсії за вислугу років робітникам локомотивних бригад згідно із чинним законодавством, у зв`язку із чим 23 грудня 2019 року звернувся до відповідача із відповідною заявою та належним пакетом документів, в тому числі належним чином оформленою трудовою книжкою.

За результатом розгляду вказаної заяви відповідач надав відповідь, в якій повідомляється про відмову у призначені пенсії за вислугу років, оскільки періоди роботи: з 2 вересня 1996 року по 20 квітня 1997 року на посаді помічника машиніста електровоза; з 21 квітня 1997 року по 31 травня 2001 року на посаді помічника машиніста електропоїзда; з 1 червня 2001 року по 15 вересня 2005 року, з 4 березня 2006 року по 12 квітня 2017 року на посаді машиніста електропоїзда - не зараховані до стажу роботи позивача по вислузі років з тих підстав, що Станція Ясинувата ДП «Донецька залізниця» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано за адресою: Донецька область, місто Ясинувата, яке відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, а також є такою територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (визнано тимчасово окупованою територією), у зв`язку із чим відповідач не може виконати зустрічну перевірку відомостей, зазначених у наданих позивачем документах.

Позивач не погоджується із висновками пенсійного органу, оскільки вважає, що не несе відповідальності за місцезнаходження підприємства, на якому він працював, на тимчасово окупованій території, крім цього, зазначає, що Станція Ясинувата входить (входила) до складу Державного підприємства «Донецька залізниця», яке у 2015 році реорганізоване в ПАТ «Українська залізниця»; при цьому ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яка зареєстрована у місті Лиман Донецької області, яке знаходиться на підконтрольній українській владі території. Отже, відповідач мав можливість звернутись до вказаного підприємства з метою проведення зустрічної звірки, на яку він посилається.

Також позивач зазначає, що визначення підприємством коду підстав для обліку спецстажу «ЗПЗ013Б1», на яке посилається управління, є безпідставним, оскільки відповідно до чинного законодавства професія (місце роботи, посада) позивача віднесені до професій, працівники яких мають право на призначення пенсії за вислугу років.

На підставі наведеного позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом (а.с. 1-7).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Позивач вперше звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області 8 вересня 2019 року із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У заяві зазначав, що просить призначити йому пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або пенсію за вислугу років робітникам локомотивних бригад згідно пп. 2-1 п. 2 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 20 від 10 жовтня 2019 року управлінням з 8 жовтня 2019 року призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (за Списком № 2).

При цьому за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування управлінням були враховані періоди роботи ОСОБА_1 в Локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2004 року та з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року, які дають право на вислугу років.

Розпорядженням Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 8 листопада 2019 року управління припинило виплати пенсії позивачу до з`ясування питання можливості зарахування при визначенні права на призначення пенсії за вислугу років працівникам локомотивних бригад періодів його роботи на пільгових умовах шляхом взаємозаліку, оскільки під час призначення пенсії останньому період з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2004 року та з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року (робота за вислугою років) зараховано шляхом взаємозаліку до пільгового стажу роботи за Списком № 2.

Щодо суті спірного питання, відповідач зазначає, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років для підтвердження спеціального трудового стажу позивача, а також вказує, що довідок, які б підтверджували стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, до управління не надавалось.

Оскільки Локомотивне депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці та відокремлений підрозділ Моторвагонне депо Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця» знаходяться па непідконтрольній території у м. Ясинувата, позивачу для призначення пенсії трудовий стаж розглядався по даним, наявним в індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Зокрема, під час розрахунку стажу для призначення пенсії управлінням:

- період роботи з 2 вересня 1996 року по 31 грудня 1999 року не зараховано до стажу роботи по вислузі років у зв`язку із ненаданням відповідної уточнюючої довідки;

- періоди роботи з 1 січня 2005 року по 15 вересня 2005, з 1 січня 2009 року по 31 березня 2011 року не зараховано до спеціального стажу за вислугу років, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю даних про спеціальний стаж робітника локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах в Реєстрі;

- періоди роботи з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2004 року, з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року зараховано до стажу, що дає право на вислугу років - згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу;

- період роботи з 1 квітня 2011 року по 31 січня 2016 року в якості машиніста електропоїзду не зараховано до стажу робота за вислугу років у зв`язку із тим, що у відомостях про «спецстаж» зазначено «ЗП3013Б1» (замість «ЗП3055А1»), оскільки у вказаний період позивач працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а не за Списком № 2;

- період з 1 лютого 2016 року по 31 травня 2016 року, з 1 червня 2016 року по 12 квітня 2017 року не зараховано ані до загального, ані до спеціального стажу роботи у зв`язку з тим, що на момент розгляду заяви про призначення пенсії не були сплачені страхові внески відокремленим підрозділом Моторвагонне депо Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця», а відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 період без наявності сплати страхових внесків не може бути зарахований до страхового стансу.

- період з 1 червня 2016 року по 12 квітня 2017 року не зараховано ані до загального, ані до спеціального стажу роботи у зв`язку із відсутністю даних про нарахування заробітної плати та відомостей про «спецстаж» в індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Таким чином, за висновком управління страховий стаж позивача складає 36 років 11 місяців 22 дні, у тому числі спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років - 8 років 0 місяців 0 днів, робота за Списком № 2 - 4 років 10 місяців 0 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по вислузі років працівникам локомотивних бригад в частині відсутності взаємозаліку періодів роботи при призначенні пенсії на пільгових умовах та пенсій за вислугу років відповідно ст.. 114 та пп. 2-1 п. 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України 1058-ІV (ст.ст. 55, 56 Закону України № 1788-ХІІ) за умови, що роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Крім цього, управління зазначає, що рішення щодо не зарахування спірних періодів до стажу позивача не приймалося.

Торецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 8 листопада 2019 року винесено розпорядження про призупинення виплати пенсії останньому, причина призупинення - «до з`ясування» - у зв`язку із доопрацюванням програмного комплексу ППВП.

На підставі наведеного відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог у повному обсязі (а.с. 33-40, 56-59).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 25-26).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 11-13, 19).

Відповідач, Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, буд. 2а, є органом державної влади; створено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 року № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» шляхом реорганізації (злиття) Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області та Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області, зареєстроване 31 травня 2018 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31 травня 2018 року за ідентифікаційним кодом юридичної особи 42170475 (а.с. 29).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач 8 жовтня 2019 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області із заявою № 1297/986 про призначення пільгової пенсії за Списком № 2 за даними персоніфікованого обліку або за вислугу років (а.с. 41, 60).

Відповідно до розписки-повідомлення ОСОБА_1 додав до заяви: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; трудову книжку; військовий квиток; диплом та свідоцтво про навчання; довідку внутрішньо-переміщеної особи та фото пенсіонера (а.с. 72).

Як вбачається з цієї розписки-повідомлення управлінням не було запропоновано ОСОБА_1 надати додаткові документи, окрім тих, що були додані до заяви про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 72).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що під час розрахунку стажу для призначення позивачу пенсії:

- період роботи з 2 вересня 1996 року по 31 грудня 1999 року не було зараховано до стажу роботи по вислузі років у зв`язку з ненаданням відповідної уточнюючої довідки;

- період роботи з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2004 року зараховано до стажу, що дає право на вислугу років, згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу;

- період роботи з 1 січня 2005 року по 15 вересня 2005 року не зараховано до спеціального стажу за вислугу років, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю даних про спеціальний стаж робітника локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах в Реєстрі;

- період роботи з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2004 року, з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року зараховано до стажу, що дає право на вислугу років, згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу;

- період роботи з 1 січня 2009 року по 31 березня 2011 року не зараховано до спеціального стажу за вислугу років, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю даних про спеціальний стаж робітника локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах в Реєстрі;

- період роботи з 1 квітня 2011 року по 31 січня 2016 року в якості машиніста електропоїзду не зараховано до стажу робота за вислугу років у зв`язку з тим, що у відомостях про «спецстаж» зазначено ЗПЗ013Б1 (замість ЗПЗ055А1), оскільки у зазначений період ОСОБА_1 працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а не за Списком № 2;

- період з 1 лютого 2016 року по 31 травня 2016 року та не зараховано ані до загального, ані до спеціального стажу роботи у зв`язку з тим, що на момент розгляду заяви про призначення пенсії не були сплачені страхові внески відокремленим підрозділом Моторвагонне депо Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця», а відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058 зазначений період, без наявності сплати страхових внесків, не може бути зарахований до страхового стансу.

- період з 1 червня 2016 року по 12 квітня 2017 року не зараховано ані до загального, ані до спеціального стажу роботи у зв`язку із відсутністю даних про нарахування заробітної плати та відомостей про «спецстаж» в індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач: з 2 вересня 1996 року по 21 квітня 1997 року працював помічником машиніста електровоза у Локомотивному депо Ясинувата-Західна Донецької ордена Леніна залізної дороги; з 21 квітня 1997 року по 1 червня 2001 року працював помічником машиніста електропоїзда; азом із цим у період з 19 жовтня 1998 року по 23 березня 1999 року проходив навчання у Ясинуватській дорожелшколі на курсах машиністів електровозу у Локомотивному депо Ясинувата-Західна Донецької ордена Леніна залізної дороги; з 1 червня 2001 року по 16 вересня 2005 року працював машиністом електропоїзда у Локомотивному депо Ясинувата-Західна Донецької ордена Леніна залізної дороги; з 4 березня 2006 року по 12 квітня 2017 року працював машиністом електропоїзда у Локомотивному депо Ясинувата-Західна Донецької ордена Леніна залізної дороги (а.с. 16-17,72-75).

Управління зазначає, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань локомотивне депо Яснувата-Західне «Державного підприємства «Донецька залізниця» () знаходиться за адресою: м. Ясинувата, 1121 км, буд. 10, а відокремлений підрозділ моторвагонне депо Ясинувата «Державного підприємства «Донецька залізниця» () теж за адресою: м. Ясинувата, на теперішній час, водночас м. Ясинувата відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та є тимчасово не підконтрольною Українській владі території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що унеможливлює проведення управлінням перевірки наданих ОСОБА_1 відомостей.

За висновком відповідача відповідно до наданих ОСОБА_1 документів його страховий стаж склав 36 років 11 місяців 22 дні, в т.ч. спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років 8 років 0 місяців 0 днів, замість 12 років 6 місяців на зазначеній роботі, який вимагається п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 20 від 10 жовтня 2019 року Управлінням Пенсійного фонду в м. Авдіївці Донецької області з 8 жовтня 2019 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (за Списком № 2). При цьому до страхового стажу позивача зараховано 36 років 11 місяців 22 дні, до стажу за вислугу років - 8 років 0 місяців 0 днів, до спеціального стажу за Списком № 2 - 4 року 10 місяців 0 днів (а.с. 61).

Як вбачається із відзиву відповідача при призначенні позивачу пенсії управлінням шляхом взаємозаліку стаж позивача за вислугу років був зарахований до спеціального стажу за Списком № 2.

Розпорядженням від 8 листопада 2019 року Торецьким об`єднаним управлінням припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 грудня 2018 року «до з`ясування» у зв`язку з доопрацюванням розробником програмного комплексу ППВП в частині визначення права на призначення пенсії по вислузі років працівникам локомотивних бригад в частині відсутності взаємозаліку періодів роботи при призначенні пенсій на пільгових умовах та пенсії за вислугу років відповідно до ст.ст. 114, 115 Закону України № 1058 (ст. 55, 56 Закону України № 1788) - за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах (а.с. 67).

23 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою №61/В-02-01-01 про роз`яснення причин призупинення виплати йому пенсії (а.с. 77).

Відповідно до наявних матеріалів справи заяву ОСОБА_1 було розглянуто Торецьким ОУ ПФУ Донецької області в порядку норм Закону України «Про звернення громадян».

За результатом розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів управлінням надана відповідь від 27 грудня 2019 року (вих. № 61/В-02-01-01), в якій пояснено підстави відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років як робітнику локомотивних бригад та вказано, що стаж позивача на роботі, що дає право на призначення такого виду пенсії, є недостатнім у розумінні вимог діючого законодавства, оскільки складає 8 років 00 місяців 00 днів. Вказано, що не зараховані періоди роботи позивача в локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці: з 2 вересня 1996 року по 20 квітня 1997 року на посаді помічника машиніста електровоза, з 21 квітня 1997 року по 31 травня 2001 року на посаді помічника машиніста електропоїзда, з 1 червня 2001 року по 15 вересня 2005 року, з 4 березня 2006 року 12 квітня 2017 року на посаді машиніста електропоїзда, що в загальній кількості складає 20 років 01 місяць 22 дні (а.с. 20-23).

Будучи не згодним із таким не зарахуванням та, як наслідок, із не призначенням йому за результатом розгляду його заяви від 8 жовтня 2019 року пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду із даним позовом (а.с. 1-7).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи період роботи позивача з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2004 року та період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року зарахований відповідачем до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років (61-66, 56-59).

Отже, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача врахувати при розгляді його заяви про призначення пенсії цей період стажу як такого, що надає право на призначення пенсії за вислугу років задоволенню не підлягають.

Щодо правомірності не зарахування відповідачем до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років (а також частково не зарахування до загального страхового стажу) періодів роботи позивача: з 2 вересня 1996 року по 31 грудня 1999 року (у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки), з 1 січня 2005 року по 15 вересня 2005 року, з 1 січня 2009 року по 31 березня 2011 року (у зв`язку із відсутністю даних про спец стаж в Реєстрі застрахованих осіб), з 1 квітня 2011 року по 31 січня 2016 року (у зв`язку із тим, що у відомостях про стаж роботи зазначений код спецстажу робіт за Списком № 2 замість коду спецстажу робіт за вислугу років), з 1 лютого 2016 року по 31 травня 2016 року (у зв`язку із відсутністю даних щодо сплачених страхових внесків, також не зараховано до загального страхового стажу), з 1 червня 2016 року по 12 квітня 2017 року (у зв`язку із відсутністю відомостей про спецстаж та щодо нарахованої заробітної плати, також не зараховано до загального страхового стажу) суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі №174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

При вирішенні даної справи суд надає правову оцінку підставам для відмови відповідачем призначити позивачу пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Разом із цим згідно з пп. 2-1 п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (який набрав чинності 11 жовтня 2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон України «Про пенсійне забезпечення», Закон № 1788-XII).

Відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі (Рішенням Конституційного Суду від 4 червня 2019 року в справі № 2-р/2019 визнані неконституційними положення ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стосовно обмежень щодо віку при призначенні пенсії за вислугу років).

Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

До зазначеного Списку включені помічник машиніста електровозу, помічник машиніста електропоїзду, машиніст електропоїзду.

Згідно 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд зазначає, що відповідач не заперечує, що посади, які займав позивач протягом спірних періодів, підпадають під дію п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Визначаючись щодо правомірності не зарахування відповідачем до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років періодів роботи позивача: з 2 вересня 1996 року по 31 грудня 1999 року (у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки), суд зазначає, що п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вимагає встановлення при призначенні пенсії саме факту роботи особи, що звертається із заявою про призначення пенсії, за певною роботою (посадою), при цьому Законом № 1788-XII не вимагається встановлювати при цьому додаткові обставини як то: наявність атестації робочих місць та т.і.).

Посилання відповідача при обґрунтуванні необхідності надання позивачем уточнюючої довідки на Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів суд відхиляє, так як зазначений Порядок (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637) застосовується при відсутності трудової книжки у особи, яка звертається за призначенням пенсії, або відсутністю відповідних записів у трудовій книжці.

Так, згідно п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Записи, що містяться в трудовій книжці про роботу позивача у спірні періоди, містять всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсійне забезпечення за вислугу років - всі записи зроблені у відповідності до законодавства, зокрема постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Отже, не зарахування до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи позивача з 2 вересня 1996 року по 31 грудня 1999 року у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки є неправомірним.

Щодо не зарахування до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років, періодів роботи з 1 січня 2005 року по 15 вересня 2005 року та з 1 січня 2009 року по 31 березня 2011 року, з 1 червня 2016 року по 12 квітня 2017 року - у зв`язку із відсутністю даних про спецстаж в Реєстрі застрахованих осіб, та щодо не зарахування до зазначеного стажу періоду роботи позивача з 1 квітня 2011 року по 31 січня 2016 року у зв`язку із тим, що у відомостях про «спецстаж» зазначено код «ЗПЗ013Б1» (код підстави для обліку стажу за Списком № 2) замість «ЗПЗ055А1» (код підстави для обліку стажу за вислугу років), суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 розд. І, п. 1 розд. ІІ Положення про Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, яке затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", «Про електронний цифровий підпис», «Про захист персональних даних", «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах".

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування № 10-1, яке відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до п. 6 розд. V Положення інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами, як, зокрема: індивідуальні відомості про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення.

Отже, індивідуальні відомості про застраховану особу є частиною інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 3 та 5 розділу IV Положення відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі, в тому числі, звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, а також відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наказом Міністерства фінансів № 435 від 14 квітня 2015 року, зареєстрований в Мінюсті 23 квітня 2015 року за № 460/26905, затверджений Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок № 435), які подаються страхувальником або відповідальною особою страхувальника за основним місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів (п. 1 розділ ІІ цього Порядку).

Крім іншого, зазначеним звітом (таблиця 7) передбачено наведення коду підстави для обліку спецстажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Згідно п. 11 розділу IV Порядку № 460/26905 код підстави для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до чинного законодавства зазначається у вигляді восьмирозрядного коду, що складається з чотирьох частин.

Для кодування підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства використовуються серійно-порядкові коди із довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, наведеного в додатку 3 до цього Порядку (Довідник кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства).

Відповідно до цього Додатку код підстави «ЗПЗ013Б1» (п. 2) присвоюється працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць, а код «ЗПЗ055БА» (п. 45) - робітникам локомотивних бригад і окремим категоріям працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

Як вбачається з форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу) (а.с. 66) щодо позивача за період з 1 квітня 2011 року по 31 січня 2016 року зазначений код спецстажу «ЗПЗ013Б1» (робота за Списком № 2).

Разом із цим під час розгляду даної справи судом встановлено, що у даний відрізок часу позивач працював машиністом електропоїзду, що згідно Довіднику кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства відповідає коду «ЗПЗ055А1» .

Отже, страхувальником (працедавцем) у звіті щодо позивача було зазначено неправильний код підстави для обліку стажу.

Разом із цим згідно п. 16 розділу ІІ Порядку № 435 відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник.

Суд вважає за необхідне зауважити, що згідно п. 5 розділу ІV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб та невиконання страхувальником у місячний строк припису щодо усунення цих порушень територіальні органи Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк вносять відповідні зміни до Реєстру застрахованих осіб.

З цих же підстав суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності в Реєстрі застрахованих осіб відомостей про спеціальний стаж позивача.

Отже, відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) відомостей по спецстажу не може бути підставою для обмеження права особи на зарахування періоду роботи до пільгового стажу.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи позивача з 1 січня 2005 року по 15 вересня 2005 року, з 1 січня 2009 року по 31 березня 2011 року, з 1 квітня 2011 року по 31 січня 2016 року.

Щодо доводів відповідача про відсутність даних про сплату страхових внесків (єдиного внеску), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Обов`язок сплати страхових внесків по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.

Періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні. Не перерахування роботодавцем страхових внесків до Пенсійного фонду, які утримувалися роботодавцем із заробітної плати, не може бути підставою відмови у зарахуванні стажу у відповідні періоди роботи, оскільки відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи, що також узгоджено з позицією Верховного Суду у справі № 756/1960/15-а, у справі № 208/6680/16-а (постанова від 27 березня 2018 року), у справі № 490/12392/16-а (постанова від 2 травня 2018 року), у справі № 482/434/17 (постанова від 4 вересня 2018 року), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Разом із цим виходячи з приписів ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу не можуть бути зараховуються періоди, протягом яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Так, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 11 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» громадяни України […], які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, […] на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 зазначеного Закону обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Таким чином, для зарахування певних періодів роботи особи до її страхового стажу обов`язковою умовою є встановлення тієї обставини, що ця особа у вказаний період часу фактично працювала та отримувала заробітну плату, з якої мали сплачуватись страхувальником страхові внески.

Суд зазначає, що у трудовій книжці зазначаються загальні періоду трудового стажу особи, при цьому протягом цих періодів особа певні відрізки часу могла перебувати в стані непрацездатності, підприємство могло перебувати в стані простою, або особа могла з інших причин не виконувати свою роботу, та, як наслідок не отримувати заробітну плату. При цьому вказані періоди тимчасового не виконання особою своїх трудових обов`язків не підлягають відображенню у трудовій книжці.

Таким чином, при визначенні чи підлягала особа в певні періоди часу загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню - необхідно встановити, що у дані періоди часу вона фактично працювала та отримувала заробітну плату.

Як вбачається з довідки ОК-5 відомості про нарахування позивачу заробітну плату за період з 1 лютого 2016 року по 12 квітня 2017 року відсутні (а.с. 64-66).

Відповідно, відповідачем обґрунтовано не зараховано на підставі наданих позивачем документів до страхового стажу та спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду його роботи з 1 лютого 2016 року по 12 квітня 2017 року - з підстав відсутності у відповідача даних про нараховану заробітну плату за цей період.

Разом із цим суд зазначає наступне.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, далі Порядок № 22-1).

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу, Порядок № 637).

За період роботи, починаючи з 1 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. 4.3 Порядку № 22-1).

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до матеріалів справи позивач 8 жовтня 2019 року звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення йому пенсії, до якої додав перелік документів - довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; трудову книжку; військовий квиток; диплом та свідоцтво про навчання; довідку внутрішньо-переміщеної особи та фото пенсіонера (а.с. 41, 60, 72).

Разом із цим суд зазначає, що згідно абзаців 1 та 3 п. 4.1 Порядку № 22-1 особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п. 4.2 цього ж Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно абз. 2 п. 1.7 Порядку № 22-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до п. 3.3 зазначеного Порядку орган, що призначає пенсію, надає […] допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку (в тому числі непрацюючим особам, які звернулись за призначенням пенсії), щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Як вже зазначалось судом, 8 жовтня 2019 року відповідачем при прийомі документів від позивача не вимагалось надати у тримісячний строк з дня прийняття заяви додаткові документи (а.с. 72).

Отже, відповідачем при розгляді заяви позивача від 8 жовтня 2019 року не були в повній мірі дотримані нормативно-правові приписи Порядку № 22-1 та не враховані всі обставини.

Щодо посилання відповідача на те, що Локомотивне депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці та відокремлений підрозділ Моторвагонне депо Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця» знаходяться па непідконтрольній території у м. Ясинувата, що унеможливлює здійснення перевірки відомостей щодо позивача, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Аналогічні приписи містяться і у абз. 2 пп. 3 п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1, де зазначено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23 лютого 2012 року № 442-6 вирішено утворити Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств і установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» утворено Публічне акціонерне товариство Українська залізниця […] на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Відповідно до додатку 1 до переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство Українська залізниця, увійшло Державне підприємство Донецька залізниця, до складу якої в свою чергу входила Станція Ясинувата. При цьому Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

З 1 грудня 2015 року утворено і діє ПАТ «Укрзалізниця»; також з 1 грудня 2015 року Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізована у регіональну філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство Українська залізниця зареєстровано за адресою: м. Київ-150, вул. Єжи Гедройця, буд 5, а регіональна філія Публічного акціонерного товариства Українська залізниця «Донецька залізниця» (код 40150216) зареєстрована за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22.

Отже, відповідач мав право як вимагати від позивача надати додаткові документи щодо підтвердження його страхового стажу (в тому числі документи про заробітну плату позивача та нараховані на неї/сплачені страхові внески), а також мав можливість звернутись із відповідним запитом як до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця так і до його регіональної до «Донецької залізниці», але не зробив цього.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що Рішення Управління Пенсійного фонду в м. Авдіївці Донецької області № 20 від 10 жовтня 2019 року про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (за Списком № 2), прийняте за результатом розгляду його заяви від 8 жовтня 2019 року (№ 1297/986), є необґрунтованим та таким, що прийнято із порушенням нормативно-правових приписів, а тому є неправомірним.

Суд зазначає, що позивач не просить суд визнати протиправним та скасувати це рішення.

Разом із цим згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведені нормативно-правові приписи суд вважає за необхідно вийти за межі позовних вимог позивача та визнати неправомірним Рішення Управління Пенсійного фонду в м. Авдіївці Донецької області № 20 від 10 жовтня 2019 року про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (за Списком № 2), прийняте за результатом розгляду його заяви від 8 жовтня 2019 року (№ 1297/986).

Враховуючи висновок суду щодо необхідності скасування рішення про призначення пенсії, позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача зробити перерахунок призначеної йому пенсії задоволенню не підлягають.

Також враховуючи, що Розпорядження відповідача від 8 листопада 2019 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 грудня 2018 року «до з`ясування» […] прийнято на підставі Рішення № 20 від 10 жовтня 2019 року, яке за висновком суду підлягає скасуванню, а також беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких виплата пенсії припиняється лише у випадках: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом (наявність таких випадків відповідачем не доведена), беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне скасувати і це рішення.

Щодо позовних вимог позивача про скасування рішення відповідача про відмову у призначенні йому пенсії, суд зазначає, що під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем не приймалось рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років робітникам локомотивних бригад згідно пп. 2-1 п. 2 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. а ст. 55 «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням періодів роботи: з 2 вересня 1996 року по 20 квітня 1997 року, в якості помічника машиніста електровоза, з 21 квітня 1997 року по 31 травня 2001 року, в якості помічника машиніста електропоїзда, з 1 червня 2001 року по 15 вересня 2005 року, з 4 березня 2006 року по 12 квітня 2017 року, в якості машиніста електропоїзда та виконати перерахунок пенсійного забезпечення з дня звернення позивача до відповідача, - суд зазначає наступне.

Як встановлено під час розгляду справи певні періоди часу, про які зазначає позивач, зараховані відповідачем до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років - з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2004 року, з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року; а стосовно іншого періоду роботи позивача - судом встановлена відсутність всіх необхідних документів для зарахування цього періоду до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також і до загального страхового стажу (період з 1 лютого 2016 року по 12 квітня 2017 року).

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача врахувати ці періоди до спеціального стажу за вислугу років задоволенню не підлягають.

Разом із цим задля належного та повного захисту права позивача суд вважає за необхідне задовольнити його позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 8 жовтня 2019 року про призначення пенсії з зарахуванням до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періодів роботи останнього: з 1 вересня 1996 року по 31 грудня 1999 року, з 1 січня 2005 року по 15 вересня 2005 року, з 1 січня 2009 року по 31 березня 2011 року, з 1 квітня 2011 року по 31 січня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 8) позивачем при подачі цього позову було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Беручи до уваги, що основні вимоги позивача (щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення йому пенсії) за висновком суду є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а інші позовні вимоги ОСОБА_1 фактично є похідними від основних позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача витрати із судового збору, сплаченого позивачем за подачу даного позову, в розмірі 840,80 коп.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області (код ЄДРПОУ 42170475, місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, буд. 2а) про скасування відповіді про відмову, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Управління Пенсійного фонду в м. Авдіївці Донецької області № 20 від 10 жовтня 2019 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (за Списком № 2).

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області від 8 листопада 2019 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 грудня 2018 року.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецькій області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 періоди його роботи з: 1 вересня 1996 року по 31 грудня 1999 року, з 1 січня 2005 року по 15 вересня 2005 року, з 1 січня 2009 року по 31 березня 2011 року, з 1 квітня 2011 року по 31 січня 2016 року.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 8 жовтня 2019 року про призначення йому пенсії за вислугу років/за списком № 2 з врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області (код ЄДРПОУ 42170475, місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, буд. 2а) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна