Справа № 380/5261/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 рокуСправа № 380/5261/20 пров. № А/857/12877/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Кітраль Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року (суддя Потабенко В.А., м.Львів, повний текст складено 21 вересня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування індивідуального акту, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ, ПФУ відповідно) в якому просила:

визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) від 01.06.2020 №11 (далі Рішення).

зобов`язати ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи зі шкідливими і особливо важкими умовами праці, який дає право для призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV період роботи апаратником хімводоочищення в період з 01.10.2018 по 30.04.2020 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Список №2) з 28.04.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано Рішення. Зобов`язано ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу роботу зі шкідливими і особливо важкими умовами праці, які дають право для призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, а саме період роботи апаратником хімводоочищення на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» в період з 01.10.2018 по 30.04.2020. Зобов`язано ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.05.2020 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV з врахуванням періоду роботи апаратником хімводоочищення на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» в період з 01.10.2018 по 30.04.2020 та з врахуванням висновків суду.

Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що станом на час звернення позивача за призначенням пенсії пільговий стаж роботи за Списком №2 є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За викладених обставин ОСОБА_1 набуде права на призначення пенсії при досягненні 57 років. Також не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зарахування до страхового стажу роботи зі шкідливими і особливо важкими умовами праці період роботи з 01.10.2018 по 30.04.2020.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску), орган ПФУ протиправно не зарахував період роботи ОСОБА_1 з 01.10.2018 по 30.04.2020 до відповідного стажу, чим порушив право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З цих підстав Рішення підлягає скасуванню. Також зазначив, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУПФ повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV з врахуванням часу роботи на посаді апаратника хімводоочищення в період з 01.10.2018 по 30.04.2020.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним тлумаченням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з таких міркувань.

Апеляційним судом з врахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.05.2020 звернулася до ГУПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (а.с.43).

За результатами розгляду вказаної заяви ГУПФ прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV. Вказане Рішення мотивовано тим, що для призначення пенсії за віком на пільгових за Списком №2 заявниця подала довідку про підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки позивача або відповідних записів у ній від 13.05.2020 №22-101. У цій довідці вказано, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» (далі Шахта, ДП відповідно) і за період з 14.03.2011 по даний час виконувала гірничі роботи на поверхні шахти за професією апаратник хімводоочищення дільниці стаціонарного устаткування, як апаратник, що передбачено підрозділом 1 розділу 1 Списку №2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24.06.2016 №461 (далі Постанова №461).

Наведені відомості також підтверджується відомостями, що наведені у трудовій книжці позивача від 23.03.1982 НОМЕР_1 (а.с.8-20).

За наслідками проведених атестацій робочого місця за умовами праці Шахтою видано накази від 09.10.2009 №364, 09.10.2014 №434, 07.10.2019 №318, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 апаратник хімводоочищення дільниці стаціонарного устаткування.

Проте, як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу виданих на ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 по сьогоднішній день Шахта не сплатила страхових внесків, а відтак період роботи заявниці з 01.10.2018 по 30.04.2020 не зараховується до стажу роботи за Списком №2.

Стаж роботи за Списком №2 без зазначених періодів, складає 7 років 6 місяців 17 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у віці 56 років. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 за викладених обставин заявниця набуде при досягненні 57 років.

З цих підстав ОСОБА_1 , відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах (а.с.12-13).

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом 7 частини другої статті 5 Закону №1058-IV передбачено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

З матеріалів справи та, зокрема, оскаржуваного Рішення видно, що відповідачем не заперечується факт роботи позивача у Шахті на умовах повного робочого дня з 14.03.2011 по день звернення за призначенням пенсії (25.05.2020) за професією апаратник хімводоочищення дільниці стаціонарного устаткування, що передбачена Списком №2.

Разом з тим, період роботи з 01.10.2018 по 30.04.2020 не зараховується відповідачем до страхового стажу позивача з підстав несплати Шахтою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) за спірний період.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом пункту 1 частини першої статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно- правового характеру;

Пунктом 1 частини першої статті 14 Закону №1058-IV передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, у тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Частиною першою статті 15 вказаного Закону визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої, шостої, дев`ятої статті 20 Закону №1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

Частина десята цього Закону передбачає: якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною дванадцятою статті 20 Закону №1058-IV визначено: страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

З огляду на викладені норми, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що факт ненадходження відрахувань до ПФУ із зарплати позивача за відсутності її вини, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи у період з 01.10.2018 по 30.04.2020.

Вказані висновки щодо спірного питання узгоджуються із позицією Верховного Суду у подібних відносинах, що викладена у постанові від 29 липня 2020 року у справі №165/2354/16-а.

Таким чином, висновки що наведені у Рішенні про не зарахування періодів роботи заявниці з 01.10.2018 по 30.04.2020 до стажу роботи за Списком №2 є безпідставними.

Проте, незважаючи на зазначені обставини та те, що відповідачем не заперечується факт роботи позивача за професією за Списком №2 у період з 14.03.2011 по 25.05.2020 (з урахуванням періоду з 01.10.2018 по 30.04.2020), ОСОБА_1 на час звернення за призначенням пенсії така не може бути призначена, оскільки її стаж на роботах за Списком №2 становить 9 років 2 місяці 12 днів, а норма пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058 передбачає наявність страхового стажу на зазначених роботах не менше 10 років.

Наведені обставини судом першої інстанції враховані не були, хоча відповідний розрахунок страхового стажу (без урахування періоду з 01.10.2018 по 30.04.2020) у Рішенні був наведений.

Відтак суд, апеляційної інстанції приймає до уваги доводи скаржника про те, що за наявності у позивача не менше половини стажу на роботах передбачених Списком №2 така набуде право на призначення пільгової пенсії при досягненні 57 років.

Відтак, в межах розглядуваного позову спірне Рішення в частині недостатності страхового стажу на роботах за Списком №2 знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду справи, що відповідно має наслідком визнання відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у вигляді Рішення відповідно до заяви ОСОБА_1 від 28.05.2020 обгрутованою.

За змістом статті 245 КАС при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зважаючи на те, що у позивача недостатньо страхового стажу на роботах, що передбачені Списком №2 для призначення пенсії за заявою від 25.05.2020, суд апеляційної інстанції вважає, що задоволення вимоги про зобов`язання ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботу зі шкідливими та важкими умовами праці, які дають право на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, а саме період роботи у Шахті з 01.10.2018 по 30.04.2020, у даному спорі не несуть будь-яких правових наслідків у вигляді ефективного захисту порушеного права позивача, так як уже вище встановлено, що із урахуванням цих періодів позивачу у спірних відносинах не може бути призначена пенсія на пільгових умовах за її заявою. Право на призначення такої пенсії ОСОБА_1 набуде з досягненням 57 років.

Відтак, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування всіх обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову у встановлений судом спосіб, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 14 січня 2021 року.