Справа № 160/14176/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
02.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровські області, а саме відмову у перерахунку ОСОБА_1 призначеної пенсії на пільгових умовах з Списком №1 та не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 02.08.2005 року по 26.12.2005 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи період роботи з 02.08.2005 року по 26.12.2005 року, і провести перерахунок належної йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у відповідності до вимог ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з урахуванням вищевказаного періоду часу з 02.08.2005 року по 26.12.2005 року, починаючи з дня звернення, а саме з 18 вересня 2020 року.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 20.01.2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі з питань
призначення та перерахунку пенсій №8 Управління застосування пенсійного
законодавства Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській
області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 09.12.2020 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.0.2018 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пільгову пенсію за віком, яка призначена відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
18.09.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з заявою щодо здійснення перерахунку належної йому пенсії за віком, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоди його роботи з 02.08.2005 року по 26.12.2005 року.
Вважаючи дії відповідача щодо відмови здійснення вказаного перерахунку протиправними позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Відповідно до статті 8 Закону України Про престижність шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовують Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Результати атестації застосовуються при обчислені стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Судом встановлено, що атестації робочих місця за умовами праці позивача були проведені згідно до наказу №629 від 02.08.2000 року, оскільки листом Головного державного експерта Дніпропетровської області з умов праці №003/07-1-468 від 18.10.2005 року була надана згода на продовження терміну дії наказу по ВАТ «Суха Балка» від 02.08.2000 року №629 до 31.12.2005 року, а наказом по ВАТ «Суха Балка» від 20.10.2005 року №1304 «Про продовження терміну дії попередньої атестації робочих місця за умови праці» було продовжено термін дії наказу №629 від 02.08.2000 року до 31.12.2005 року.
До закінчення вказаного строку, а саме 27.12.2005 року на підприємстві була проведена чергова атестація робочих місць за умовами праці у відповідності до наказу №1567 від 27.12.2005 року.
Наступні атестації робочих місця за умовами праці на ПрАТ «Суха Балка» були проведені у відповідності до наказів №1929 від 27.10.2010 року, №538 від 15.11.2010 року, №2673 від 26.10.2015 року. На підставі вищевказаних атестацій було підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за показниками Списку №1.
Продовження терміну дії попередньої атестації робочих місця за умови праці були здійснені у 2005 році в зв`язку з численними зверненнями підприємств, установ та організацій щодо неможливості своєчасного проведення чергової атестації робочих місць за умовами праці через відсутність коштів для фінансування відповідних санітарно- гігієнічних досліджень було розроблено наказ Міністерства праці та соціальної політики «Про затвердження Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках» №205 від 21.08.2000 року.
Даний наказ мав тимчасовий характер і його застосування поширювалося лише (як виняток) на підприємствах, де склався скрутний фінансово-економічний стан з незалежних від них причин, що мало підтверджуватися відповідними документами. У 2014 році за результатами правової експертизи Міністерство юстиції України запропонувало скасувати його, як такий, що ухвалений із порушенням законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів.
Наказом Міністерства соціальної політики України №361 від 05.06.2014 року цей наказ було скасовано.
Таким чином, вищевказаний лист Головного державного експерта Дніпропетровської області з умов праці №003/07-1-468 від 18.10.2005 року, яким була надана згода на продовження терміну дії наказу по ВАТ «Суха Балка» від 02.08.2000 року №629 до 31.12.2005 року, а також наказ по ВАТ «Суха Балка» від 20.10.2005 року №1304 «Про продовження терміну дії попередньої атестації робочих місця за умови праці», яким було продовжено термін дії наказу №629 від 02.08.2000 року до 31.12.2005 року - на той час були видані на підставі діючого наказу Міністерства праці та соціальної політики «Про затвердження Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках» №205 від 21.08.2000 року, тобто були правомірними та складеними відповідно до діючого законодавства.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що оскільки обов`язок проведення атестації покладається на керівника підприємства, а умови праці позивача залишалися незмінними значний проміжок часу, непроведення чергової атестації робочого місця за умовами праці в період з 02.08.2005 року по 26.12.2005 року, при наявності наступної атестації робочого місця і незмінності умов праці, не можуть обмежувати гарантії працівника на зарахування пільгового стажу його роботи і отримання пенсії на пільгових умовах.
Крім того, не зарахування судом спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа N1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
При цьому, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст. 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано ОСОБА_1 період роботи до пільгового стажу роботи період роботи з 02.08.2005 року по 26.12.2005 року, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 840,80 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровські області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 02.08.2005 року по 26.12.2005 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна