Справа № 120/6105/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 січня 2021 р. Справа № 120/6105/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Військово-медичного клінічного центру Південного регіону(вул. Пироговська, б. 2/2, м. Одеса, 65044)

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (далі відповідач) про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у незастосуванні п. 1 примітки до Додатку 1 та п. 1 примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача з урахуванням 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, виходячи з розміру посадового окладу за окладу за військовим званням позивача з урахуванням п. 1 примітки до Додатку 1 та п. 1 примітки до Додатку 14 Постанови № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік та множенням на відповідні коефіцієнти.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що звернувся з клопотанням до відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01.03.2018 року по 31.12.2018 року, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 20.03.2020 року, виходячи з розміром посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до п. 1 Примітки до Додатку 1 та п. 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» відповідно. Відповідач, за наслідками розгляду клопотання позивача, листом за вих. № 5001 від 06.10.2020 року повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням за вказаний період з огляду на те, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.218 року, на відповідний тариф коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до цієї постанови. Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 02.11.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.12.2020 року за вх. № 40613 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він позов вважає необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Відзив мотивований тим, що п. 4 Постанови № 704, в редакції станом на 30.08.2017 року, було встановлено, що розміри посадових окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Однак Постановою № 103 були внесені зміни до Постанови № 704, а саме: п. 4 викладено в наступній редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 та 14». З наведеного вбачається, що Постановою № 103 було змінено п. 4 для того, щоб остаточно зафіксувати відправну дату, з якої слід перераховувати посадові оклади та оклади за військовими (спеціальними) званнями без подальших впливів на їх зміну в зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (мінімальної заробітної плати). Таким чином, на період, який зазначає позивач, щодо перерахунку розмірів посадового окладу Постановою № 103 були внесені зміни, а відповідачем розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначались шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, що є цілком правомірним. Підстави для здійснення перерахунку, виходячи з розміру посадового окладу за окладу за військовим званням позивача, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік, відсутні. Тож у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону та був звільнений у запас.

28.08.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій, зокрема, просив здійснити дії щодо перерахунку та виплати, виходячи з розміру посадового окладу за окладу за військовим званням позивача з урахуванням п. 1 примітки до Додатку 1 та п. 1 примітки до Додатку 14 Постанови № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік та множенням на відповідні коефіцієнти.

Відповідач, за наслідками розгляду заяви позивача, листом від 06.10.2020 року за вих. № 5001 повідомив, що підстави для перерахунку та виплати посадового окладу за 34 тарифним розрядом та окладом за військовим званням за період з 01.03.2018 року по 20.03.2018 року відсутні.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Ч. 3 ст. 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України Постанову № 704, якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу. Ця постанова набрала чинності з 01.03.2018 року.

Водночас, Постановою № 704 затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.

П. 4 Постанови № 704 (в редакції чинній до 24.02.2018 року) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Однак Постановою № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018 року) до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких п. 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Перевіряючи правомірність визначення відповідачем розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням позивача, суд враховує, що Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, відповідно до якої тарифний розряд позивача становить 34, що відповідає тарифному коефіцієнту 3,68.

У примітці 1 до цього Додатку передбачено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до десяти гривень.

Згідно з Додатком 14 до Постанови № 704 (Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу)) військовому званню "полковник" відповідає тарифний коефіцієнт 0,84.

У примітці до цього Додатку передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до десяти гривень.

Відповідно до п. 8, 9 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період визначаються Законом про Державний бюджет України.

Згідно зі ст. 7, 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 року 1 762 грн. 00 коп., мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01.01.2018 року 3 723 грн. 00 коп..

Як видно з довідки відповідача про фактично нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року від 06.10.2020 року за вих. № 5001/1 розмір посадового окладу та окладу за військовим званням у ній визначено шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року (1 762 грн. 00 коп.), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14, як це передбачено п. 4 Постанови № 704.

Відтак, за розрахунками відповідача з заокругленням, розмір посадового окладу позивача за відповідною посадою склав 6 480 грн. 00 коп. (1 762 грн. 00 коп. Х 3,68), розмір окладу за військовим званням склав 1 480 грн. 00 коп. (1 762 грн. 00 коп. Х 0,84), розмір надбавки за вислугу років (50%) склав 3 980 грн. 00 коп. ((6 480 грн. 00 коп. + 1 480 грн. 00 коп.) Х 50%).

Натомість, за доводами позивача, для розрахунку слід було брати не розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018 року, а 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 року, що складало 1 861 грн. 50 грн. коп. (3 723 грн. 00 коп. Х 50%), як це передбачено примітками до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704.

Відтак, за розрахунками позивача, у складі грошового забезпечення з 01.01.2018 розмір посадового окладу за відповідною посадою мав становити 6 850 грн. 00 коп. (1 861 грн. 50 коп. Х 3,68), розмір окладу за військовим званням 1 564 грн. 00 коп. (1 861 грн. 50 коп. Х 0,84).

Крім того, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 рік та на 01.01.2020 рік, на думку позивача, розмір його грошового забезпечення мав визначатися, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, що становить 2 086 грн. 50 коп. та 2 361 грн. 50 коп. відповідно.

При цьому позивач зазначає, що дії відповідача щодо неврахування при обчисленні з 01.01.2018 року, з 01.01.2019 та з 01.01.2020 грошового забезпечення для перерахунку пенсії на підставі визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, є протиправними та призвели до порушення його законних прав та інтересів.

Оцінюючи такі доводи, суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Постановою КМУ від 06.09.2005 року № 870 затверджено Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.

У п. 6, 11, 14, 15 цих Правил зазначено, що проект постанови Кабінету Міністрів України готується, зокрема, у разі затвердження положення або іншого нормативно-правового акта.

Проект постанови складається з назви, вступної та постановляючої частини і у разі потреби додатків.

Постановляюча частина постанови повинна містити: нормативні положення; конкретні доручення суб`єктам суспільних відносин у відповідній сфері; умови та порядок дії інших постанов (окремих норм); посилання на додатки (у разі їх наявності); норми, пов`язані з набранням чинності постановою (окремими нормами). У разі потреби визначаються орган (органи) виконавчої влади або посадова особа (особи), що здійснюють контроль за виконанням постанови.

Структурно постановляюча частина постанови викладається у такій послідовності: пункти, що містять нормативні положення; пункти, що стосуються внесення змін до постанов (розпоряджень) або визнання їх (окремих норм) такими, що втратили чинність; пункти, що містять окремі доручення; пункт, що стосується визначення дати набрання чинності постановою.

У п. 20 Правил наведені вимоги, які встановлюються до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою.

Так, згідно з абз. 7 пп. 2 п. 20 Правил в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Пп. 6 п. 20 Правил передбачено, що додатки до проекту документа повинні містити перелік елементів, включення яких до тексту ускладнило б його сприйняття. Додатки позначаються цифрами.

Відповідно до п. 24 Правил метою підготовки проекту акта про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України є їх приведення у відповідність з прийнятими законами, актами Президента України, а також забезпечення взаємоузгодження норм окремих актів Кабінету Міністрів України.

Як передбачено п. 2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.

Суд зазначає, що Постанова № 704 є підзаконним нормативно-правовим актом, яким Кабінет Міністрів України відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановив види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Як вбачається зі структури Постанови № 704, п. 1 її постановляючої частини затверджені нормативні акти, зокрема, тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 1), схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 14).

У п. 4 постановляючої частини Постанови № 704, у якій містяться нормативні положення, наведений порядок визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Так, відповідно до норми п. 4 Постанови № 704 на час прийняття цієї постанови передбачалося, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до Постанови № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Постановою № 103 до п. 4 Постанови № 704 внесено зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018 року, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не був приведений у відповідність з нормою п. 4 цієї ж постанови.

Суд зауважує, що п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Тому згідно з Постановою КМУ № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 рік, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Доводи позивача щодо необхідності застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата, обґрунтовані посиланням на текст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704, суд не приймає, оскільки ці примітки не містять норм права та не узгоджуються з п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII.

Окрім того, суд звертає увагу на дію в часі норм законодавства. За загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали.

Як зазначив Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, єдиний орган конституційної юрисдикції фактично передбачив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий нормативний акт скасовує положення нормативного акта, прийнятого раніше, якщо обидва ці акти регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Відповідний підхід, зокрема, застосований Верховним Судом під час винесення постанови від 21.11.2018 року у справі № 700/668/16-а, в якій суд визнав, що суб`єкт владних повноважень під час розгляду питання, пов`язаного з реалізацією особою свого права, зокрема, права на соціальний захист, зобов`язаний застосовувати той закон або інший нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення відповідних правовідносин між особою та державою, в особі її уповноважених органів.

Отже, враховуючи те, що Додатки 1 і 14 до Постанови № 704 затверджені 30.08.2017 року, а п. 4 цієї ж постанови змінено 21.02.2018 року на підставі Постанови № 103, то пріоритетним в цьому випадку є положення саме п. 4 Постанови № 704.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідач, визначаючи розмір грошового забезпечення позивача за нормами, чинними на 01.03.2018 року, правильно розрахував розмір посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 року у справі № 640/21496/18, постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 року у справі № 1.380.2019.005240 (провадження № А/857/549/20), постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 26.04.2020 року у справі № 340/2390/19 тощо.

Крім того, суд вказує, що після 01.03.2018 року грошове забезпечення військовослужбовців не підвищувалося, а Кабінет Міністрів України не приймав інших рішень щодо перерахунку пенсій військовослужбовців.

Відтак, оскільки відповідач діяв правомірно, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 рік, на переконання суду, відсутні підстави вважати протиправними дії відповідача, які полягають у незастосуванні п. 1 примітки до Додатку 1 та п. 1 примітки до Додатку 14 Постанови № 704 при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача з урахуванням 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік, відповідно позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, виходячи з розміру посадового окладу за окладу за військовим званням позивача з урахуванням п. 1 примітки до Додатку 1 та п. 1 примітки до Додатку 14 Постанови № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік та множенням на відповідні коефіцієнти, суд зазначає таке.

Кожна особа, відповідно до ст. 5 КАС України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення, яким зобов`язати вчинити на користь позивача певні дії, якщо для їх вчинення виконані всі умови, визначені законом.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.

З огляду на те, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача, які полягають у незастосуванні п. 1 примітки до Додатку 1 та п. 1 примітки до Додатку 14 Постанови № 704 при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача з урахуванням 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік відмовлено, відповідно позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, виходячи з розміру посадового окладу за окладу за військовим званням позивача з урахуванням п. 1 примітки до Додатку 1 та п. 1 примітки до Додатку 14 Постанови № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік та множенням на відповідні коефіцієнти також не підлягають задоволенню, як похідні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про Кабінет Міністрів України», постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та ст. 2, 6, 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправними дій останнього, які полягають у незастосуванні п. 1 примітки до Додатку 1 та п. 1 примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 з урахуванням 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік та зобов`язання Військово-медичного клінічного центру Південного регіону здійснити перерахунок, виходячи з розміру посадового окладу за окладу за військовим званням ОСОБА_1 з урахуванням п. 1 примітки до Додатку 1 та п. 1 примітки до Додатку 14 Постанови № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом 01.01.2018 рік, на 01.01.2019 рік, на 01.01.2020 рік та множенням на відповідні коефіцієнти відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Військово-медичний клінічний центр Південного регіону (вул. Пироговська, б. 2/2, м. Одеса, 65044)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 13.01.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна