Справа № 140/15197/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15197/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 02.06.2020 № 0-0305 в сумі 4262,72 грн., № 0-0305 в сумі 5268,41 грн., № 0-0305 в сумі 10157,08 грн., № 0-0305 в сумі 17355,51 грн., № 0-0305 в сумі 2034,34 грн., № 0-0305 в сумі 13896,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 22.12.2004 зареєстрований фізичною особою - підприємцем, перебуває на податковому обліку, основним видом його економічної діяльності є виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (код 16.23 згідно КВЕД).

14.07.2016 позивач набув у приватну власність згідно із договорами купівлі-продажу нерухоме майно: зерносклад, загальною площею 204,3 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера Б-1); зерносклад загальною площею 486,8 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера А-1); зерноплощадка загальною площею 831,8 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера Г-1); критий тік загальною площею 252,5 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера В-1). Крім того, 23.11.2016 позивач набув у приватну власність згідно із договорами купівлі-продажу часток майнового паю нерухоме майно: зерноплощадка загальною площею 666 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера А заг.); млин - ДКУ, млин жорновий загальною площею 92,4 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера А-1).

11.05.2017 згідно із наказом № 11/05 позивач переобладнав належні йому приміщення за цільовим призначенням, а саме: зерносклади в деревообробний цех; зерноплощадки в склади для зберігання вторинної сировини; критий тік в склад для зберігання пиломатеріалів; млин в склад для зберігання тирси.

Позивач вказує, що протягом 2017 - 2020 років здійснював господарську діяльність, а саме закуповував деревину - пиловник, яку зберігав та переробляв у вказаних приміщеннях.

В липні 2020 року позивач одержав оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими визначені суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єктами оподаткування є вказані вище об`єкти нерухомого майна.

Позивач не погоджується із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями з тих підстав, що в розумінні підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) спірні об`єкти нерухомості не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки відносяться до промислових будівель (виробниче приміщення) і використовуються ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності за прямим призначенням (виробництво дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів).

Позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 02.06.2020 № 0-0305 в сумі 4262,72 грн., № 0-0305 в сумі 5268,41 грн., № 0-0305 в сумі 10157,08 грн., № 0-0305 в сумі 17355,51 грн., № 0-0305 в сумі 2034,34 грн., № 0-0305 в сумі 13896,09 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 83).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 17.11.2020 № 5872/03-20-05-02-09 (а. с. 88-91) представник відповідача Пивовар В.В. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. При цьому, зазначає, що можливість застосування положень підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у 2019 році для несплати податку була можливою за наявності двох одночасно наявних складових: 1) якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти з відповідним видом діяльності; 2) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду). Проте, будівлі, які належать позивачу (зерносклади, зерноплощадки, критий тік), не належать до будівель промисловості, а є будівлями сільськогосподарського призначення; ФОП ОСОБА_1 не здійснено технічних та реєстраційних дій щодо зміни цільового призначення відповідних будівель.

24.11.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача адвокат Микулик В.М. з доводами відзиву не погодився, вказавши, що позивачем дотримано усіх вимог законодавства задля застосування податкової пільги: ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП; позивач здійснює виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (код КВЕД 16.23), що відноситься до секції С «Переробна промисловість»; належні ФОП ОСОБА_1 нежитлові приміщення (цех та склади) відносяться до групи 1251.7 «будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості» та використовуються як цілісний виробничий комплекс у підприємницькій діяльності (повний технологічний процес) (а. с. 98).

В поданих до суду запереченнях від 30.11.2020 № 6168/03-20-05-02-10 (а. с. 100) представник відповідача ОСОБА_2 доводи відповіді на відзив заперечив, зазначивши, що єдиним доказом переобладнання спірних будівель для промислових потреб є наказ, проте жодних дозвільних, правовстановлюючих документів, які б підтвердили переобладнання будівель платником податків не надано; навпаки, до позову долучені докази, які вказують на належність об`єктів до «будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства».

Ухвалою суду від 15.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю сторін (а. с. 92).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 6 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП з 22.12.2004, перебуває на податковому обліку, основним видом його економічної діяльності є «16.23 виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.05.2017 (а. с. 18).

З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2016 позивач набув у приватну власність згідно із договорами купівлі-продажу нерухоме майно: зерносклад, загальною площею 204,3 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера Б-1); зерносклад загальною площею 486,8 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера А-1); зерноплощадка загальною площею 831,8 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера Г-1); критий тік загальною площею 252,5 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера В-1); крім того, 23.11.2016 позивач набув у приватну власність згідно із договорами купівлі-продажу часток майнового паю нерухоме майно: зерноплощадка загальною площею 666 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера А заг.); млин - ДКУ, млин жорновий загальною площею 92,4 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , літера А-1), що підтверджується договорами купівлі-продажу від 14.07.2016, інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічними паспортами на об`єкти нерухомого майна (а. с. 25-66).

02.06.2020 ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкові повідомлення-рішення за формою «Ф», якими позивачу ОСОБА_1 визначені суми податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» за 2019 рік у таких сумах та по таких об`єктах нерухомого майна, які є власністю позивача:

№ 0-0305 на суму 4262,72 грн., об`єкт - зерносклад, загальною площею 204,3 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19);

№ 0-0305 на суму 5268,41 грн., об`єкт - критий тік загальною площею 252,5 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20);

№ 0-0305 на суму 10157,08 грн., об`єкт - зерносклад загальною площею 486,8 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 21);

№ 0-0305 на суму 17355,51 грн., об`єкт - зерноплощадка загальною площею 831,8 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 22);

№ 0-0305 на суму 2034,34 грн., млин - ДКУ, млин жорновий загальною площею 97,5 кв.м. (за даними техпаспорту - 92,4 кв.м.), знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 23);

№ 0-0305 на суму 13896,09 грн., об`єкт - зерноплощадка загальною площею 666 кв.м. (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 24).

Об`єкт оподаткування, площа, ставка податку та сума податку наведені у розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 (а. с. 93-94).

Листом від 02.09.2020, у відповідь на заяву від 06.08.2020 щодо перерахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ГУ ДПС у Волинській області повідомило позивача про формування податкових повідомлень-рішень зі сплати податку в розрізі сум, обчислених із площ об`єктів нерухомості (а. с. 75).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За правилами підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно із підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Разом з тим, за приписами пунктів 30.1, 30.2, підпункту «г» пункту 30.9 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Податкова пільга надається шляхом: звільнення від сплати податку та збору.

Згідно із підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі № 820/3556/17, відповідно до яких застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Як вбачається із позовної заяви, позивач стверджує, що в розумінні підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України спірні об`єкти нерухомості не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки відносяться до промислових будівель і використовуються ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності за прямим призначенням (виробництво дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів).

При цьому, відповідач не заперечує ту обставину, що позивач займається господарською діяльністю («16.23 виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів»), яку можна віднести до промислового виробництва. Проте, відповідач стверджує, що з наявних відомостей не простежується, що у власності платника податків перебувають саме об`єкти промисловості, які використовуються за функціональним призначенням.

Відповідно до розділу 2 «Класифікація будівель та споруд» Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507 (далі - ДК 018-2000), клас «будівлі промисловості» (код 1251) включає криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням; цей клас не включає будівлі сільськогосподарського призначення (1271). До будівель промисловості належать, зокрема, будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості (код 1251.7). Клас «будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

З матеріалів справи вбачається, що об`єктами оподаткування за оскаржуваними податковим повідомленнями-рішеннями є такі об`єкти нерухомого майна, що перебувають у приватній власності позивача: зерносклад, загальною площею 204,3 кв.м.; критий тік загальною площею 252,5 кв.м.; зерносклад загальною площею 486,8 кв.м.; зерноплощадка загальною площею 831,8 кв.м.; млин - ДКУ, млин жорновий загальною площею 97,5 кв.м.; зерноплощадка загальною площею 666 кв.м.

Суд наголошує, що саме такі назви об`єктів нерухомого майна відображені у договорах купівлі-продажу, технічних паспортах на вказані об`єкти та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що були надані позивачем.

При цьому, єдиним документом, на який покликається позивач в обґрунтування того, що спірні об`єкти є будівлями промисловості, є наказ ФОП ОСОБА_1 від 11.05.2017 № 11/05 «Про переобладнання нежитлових приміщень», відповідно до якого наказано переобладнати: млин - ДКУ, млин жорновий, площею 92,4 кв.м. - в склад для зберігання тирси; зерноплощадку, площею 666 кв.м. та зерноплощадку, площею 831,8 кв.м. - в склад для зберігання вторинної сировини (дерев`яні обрізки та обломи); зерносклад, площею 486,8 кв. м. та зерносклад, площею 204,3 кв.м - в деревообробний цех; критий тік, площею 252,5 кв.м. - в склад для зберігання пиломатеріалів (а. с. 74).

Проте, суд не бере до уваги вказаний наказ ФОП ОСОБА_1 від 11.05.2017 № 11/05 «Про переобладнання нежитлових приміщень», позаяк суду не надані докази фактичної зміни цільового призначення спірних об`єктів та відображення переобладнання у технічних паспортах на об`єкти нерухомого майна та внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд звертає увагу, що за приписами підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом саме на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, позивач не подав до суду доказів на підтвердження тієї обставини, що спірні об`єкти нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відображені як будівлі промисловості.

Крім того, суд також наголошує, що відповідно до договорів купівлі-продажу від 14.07.2016 (на підставі яких позивач набув право власності на об`єкти нерухомого майна: зерносклад, загальною площею 204,3 кв.м., зерносклад, загальною площею 486,8 кв.м., зерноплощадка, загальною площею 831,8 кв.м., критий тік загальною площею 252,5 кв.м.) спірні об`єкти нерухомості знаходяться на земельній ділянці площею 1,0600 га, що розташована у с. Грем`яче Ківерцівського району Волинської області, кадастровий номер :01:001:0560, цільове призначення якої - «для іншого сільськогосподарського призначення» (а. с. 25, 32, 41, 48).

Відповідно до частини першої статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відтак, суд погоджується із доводами відповідача про те, що належними та допустимими доказами не підтверджується та обставина, що у власності позивача перебувають саме об`єкти промисловості, які використовуються за функціональним призначенням. Суд виходить з того, що спірні об`єкти за наявними у справі технічними паспортами та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням також цільового призначення земельної ділянки, на якій вони розташовані) належать до будівель сільськогосподарського призначення (код 1271 відповідно до ДК 018-2000), та враховуючи, що позивач не займається сільськогосподарським виробництвом, а здійснює господарську діяльність згідно з КВЕД «16.23 виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів», тому спірні об`єкти нерухомого майна є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та підстави для застосування передбаченої підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України податкової пільги щодо цих об`єктів відсутні.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення є правомірним та такими, що прийняті відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання їх протиправними та скасування з підстав, викладених у позовній заяві, належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх