Справа № 120/6474/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 січня 2021 р. Справа № 120/6474/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позов до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ліквідаційна комісія Управління Державної служби охорони при УМВС України у Вінницькій області (далі- Ліквідаційна комісія УДСО, третя особа), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України № 28246/15-2020 від 26.08.2020 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановленням І «Б» групи інвалідності з 11.03.2020;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із втратою працездатності, а саме наявністю І «Б» групи інвалідності з 11.03.2020, причиною якої являється захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС, в розмірі 525 000,00 грн., відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою КМУ № 850 від 21.10.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач як особа з інвалідністю І «Б» групи звернувся із заявою до Ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при УМВС України у Вінницькій області про виплату одноразової грошової допомоги, додавши до неї необхідні документи. Ліквідаційна комісія сформувала та направила висновок до МВС України про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в сумі 525 000,00 грн. відповідно до вимог Закону України «Про міліцію».

Однак, листом № 28246/15-2020 від 26.08.2020 Міністерство внутрішніх справ України, матеріали на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повернуто, як такі, що підлягають доопрацюванню та подальшому надсиланню за належністю до Національної поліції України.

На обґрунтування свого позову, позивач вказує, що пункт 14 Порядку № 850 визначає вичерпний перелік підстав для відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Доводи відповідача про те, що покриття витрат на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони має здійснюватися поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень не ґрунтуються на положеннях нормативно-правових актів, а тому є неправомірними

Позивач вважає відмову в призначенні одноразової грошової допомоги протиправною, в зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою суду від 13.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

17.12.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зазначає, що правила пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюється виключно на тих працівників, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015. Уряд чітко визначив, що виплата одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. У Державному бюджеті України видатки на забезпечення діяльності Державної служби охорони та структурних підрозділів для Міністерства внутрішніх справ України додатково не передбачені. Крім цього, зазначено, що одноразова грошова допомога колишнім працівникам Державної служби охорони повинна здійснюватися Департаментом поліції охорони Національної поліції України, як правонаступником з дотриманням визначеного законодавством порядку фінансування, за рахунок власних джерел надходження.

23.12.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечує щодо доводів відповідача та просить задовольнити його позову.

Від Ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при УМВС України у Вінницькій області пояснення по суті адміністративного позову не надходили.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Позивач з 08.02.1994 по 09.04.2001 проходив службу в Управлінні Державної Служби Охорони при УМВС України у Вінницькій області.

З 09.12.2009 продовжив проходити службу в УДСО при ГУМВС України у Вінницькій області на різних посадах, звільнившись 11.06.2015 року з посади начальника Хмільницького міжрайонного відділення Управління Державної служби охорони при УМВС України у Вінницькій області.

12.06.2015 позивач призначений на посаду начальника Хмільницького міжрайонного відділення УДСО при УМВС України у Вінницькій області, а 06.11.2015 року переведений до Управління поліції охорони у Вінницькій області і призначений на посаду начальника Хмільницького міжрайонного відділення, де працює і по даний час.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №634535, при первинному огляді 26.11.2019, позивачу встановлено 1 «Б» групу інвалідності. Із зазначенням причини: загальне захворювання.

Відповідно до постанови М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» № 19 від 24.12.2019 встановлено, що на час звільнення зі служби, а саме 11.06.2015 року, за даними медичної документації майор міліції ОСОБА_1 , 1970 р.н., начальник Хмільницького MB УДСО при УМВС України у Вінницькій області.

Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення(травми, контузії): ХОЗЛ другої стадії, середнього ступеня важкості. Емфізема легень. ДН», захворювання, ТАК , пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 030605 від 14.01.2020 позивачу встановлено 90% втрати працездатності. Крім цього, комісія встановила, що причиною втрати професійної працездатності є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №641366, при повторному огляді 14.01.2020, позивачу встановлено 1 «Б» групу інвалідності. Із зазначенням причини: Захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

25.03.2020 позивач звернувся із заявою до Ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при УМВС України у Вінницькій області про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І «Б» групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Ліквідаційною комісією Управління державної служби охорони при УМВС України у Вінницькій області сформовано висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року», ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 525 500,00 грн.

Проте 13.05.2020 листом № 14941/15-2020 Департаментом фінансово- облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повернуто матеріали на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , роз`яснивши, що призначення та виплату одноразової допомоги повинен здійснювати орган, у якому колишній працівник міліції проходив службу, а оскільки позивач звільнявся з посади, яку обіймав у системі органів Державної служби охорони, тому за питання призначення мені одноразової грошової допомоги повинен відповідати саме Департамент Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, або його правонаступник - Департамент поліції охорони НПУ. Разом з тим МВС зазначило, що за результатами опрацювання зазначених матеріалів Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на неналежне оформлення медичних документів заявника.

Так, 13.07.2020 позивач повторно звернувся до Ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при УМВС України у Вінницькій області з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлено І «Б» групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Ліквідаційна комісія Управління Державної служби охорони при УМВС України у Вінницькій області надала висновок від 14.07.2020, в якому вказано, що відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, позивач право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з подією, що сталася: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Сума призначеної одноразової грошової допомоги складає 525 000,00 грн.

Листом від 26.08.2020 № 28246/15-2020 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повідомив, що вказані документи повернуто для доопрацювання та належного надсилання за належністю. Крім цього, зазначено, що одноразова грошова допомога колишнім працівникам Державної служби охорони повинна здійснюватися Департаментом поліції охорони Національної поліції України, як правонаступником з дотриманням визначеного законодавством порядку фінансування, за рахунок власних джерел надходження.

Вважаючи відмову у призначенні і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

До набрання чинності Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон України №580-VIII), тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався положеннями статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон України №565-ХІІ) та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету міністрів України 21.10.2015 №850 (далі - Порядок № 850).

Згідно з приписами статті 23 Закону України №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

В свою чергу, згідно з пунктом 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, обов`язок подання висновку до МВС України щодо виплати грошової допомоги Порядком № 850 покладається саме на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, в даному випадку - на ліквідаційну комісію УДСО при УМВС України у Вінницькій області.

Водночас, пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII Закон України №565-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

В той же час, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України №580-VIII, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

З огляду на вказане, суд відхиляє аргументи відповідача про те, що правила пункту Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюється виключно на тих працівників, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015.

Суд при розгляді справи враховує правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17, від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 24.12.2019 у справі № 810/637/18.

Як зазначалося вище, отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись пунктом 8 Порядку № 850, ліквідаційна комісія УМВС України у Вінницькій області, направила висновок та інші документи, перелік яких визначений Порядком № 850, до МВС України для прийняття рішення.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Суд зазначає, що вичерпний перелік випадків, за яких позивачу може бути відмовлено у призначенні і виплаті спірної грошової допомоги, наведено у пункті 14 Порядку №850, яким чітко визначено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

- учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

- учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Отже, після надходження передбачених Порядком документів МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Разом з тим, відповідач не прийнявши за результатом розгляду документів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, жодного з зазначених вище рішень, всупереч пункту 9 Порядку № 850, листом від 26.08.2020 року № 28246/15-2020 повернув Ліквідаційній комісії УДСО при УМВС України у Вінницькій області матеріали "....як такі, що повторно повертаються на доопрацювання та подальшого надсилання за належністю до Національної поліції України".

Щодо посилання відповідача, як на підставу для неможливості призначення одноразової грошової допомоги і проведення її виплати, на відсутність видатків на забезпечення діяльності Державної служби охорони у Державному бюджеті України для Міністерства внутрішніх справ, а також на те, що покриття витрат на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони має здійснюватися поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень, суд зазначає, що такі підстави для неможливості виплати позивачу спірної грошової допомоги не передбачені у пункті 14 Порядку №850, який, як зазначено вище, встановлює вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні такої допомоги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спосіб, у який МВС України розглянуло заяву та документи про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності, Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачені.

А тому враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправної відмови МВС № 28246/15-2020 від 26.08.2020 щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановленням І «Б» групи інвалідності з 11.03.2020 підлягає задоволенню. А також, у зв`язку з неприйняттям МВС України рішення передбаченого п. 9 Порядку № 850 - зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідно до законодавства по заяві ОСОБА_1 питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В свою чергу визначаючись щодо позивних вимог в частині зобов`язання МВС України сплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 525 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд наголошує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах особи.

За наведеного, позовні вимоги про зобов`язання виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу задоволенню не підлягають, адже повноваження відповідача у спірних правовідносинах є дискреційними.

Як передбачає частина друга статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

Разом з тим, суд вважає, що для ефективного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі встановлення І групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до норм статті 139 КАС України, враховуючи те, що позивач звільнений від справи судового збору, судові витрати з відповідачів не стягуються.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України № 28246/15-2020 від 26.08.2020 щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановленням І «Б» групи інвалідності з 11.03.2020.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі встановлення І групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (вул. місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович