Справа № 760/10393/20
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, треті особи: інспектор батальйону № 3 роти № 5 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Оштинар Артур Юрійович, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

05.05.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до УПП у м. Києві ДПП про скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 01.04.2020 року інспектором Оштинарем А.Ю. було складно постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2325190, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Пояснює, що 01.04.2020 року близько 09 год., під час руху по вул. Саперно-Слобідській у м. Києві, інспектором було подано відповідний сигнал про зупинку автомобіля марки «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого він був. Інспектором було повідомлено, що причиною зупинки стало перевищення встановленого швидкісного режиму на 50 км/год., а саме водій рухався зі швидкістю 104 км/год., що підтверджується фото з приладу фіксації ТС000454 автомобіля, схожого на авто позивача.

Вважає, що постанова винесена без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Просить скасувати постанову серії ЕАК № 2325190 від 01.04.2020 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.05.2020 року позовну заяву залишено без руху.

07.08.2020 року на виконання вимог ухвали від 07.05.2020 року до суду надійшло клопотання та копія квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та залучено до участі у справі інспектора батальйону № 3 роти № 5 УПП у м. Києві ДПП Оштинара А.Ю. та Департамент патрульної поліції як третіх осіб, які не заявляють самостійний вимог щодо предмета спору. В ухвалі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву та пояснень.

Уповноваженою особою сторони відповідача копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками отримана 12.10.2020 року, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Частиною 6 цієї статті визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від третьої особи - інспектора Оштинара А.Ю. жодних пояснень та доказів до суду не надходило.

09.11.2020 року від представника ДПП надійшли письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких представник просить суд у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підтягають задоволенню.

Так, під час несення служби 01.04.2020 року екіпажем «Рубін» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC000454) було виявлено порушення ПДР, а саме, що водій транспортного засобу «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись о 09:27 год. у м. Києві по вул. Саперно-Слобідська, 26, зі швидкістю 104 км/год., перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 54 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР.

У зв`язку з цим було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Представник також зазначає, що до постанови долучено в якості доказу фото, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені ПДР обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

У пояснення також зазначено, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 2020 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18031, чинного до 15.01.2021 року, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС000454 є придатним до застосування.

Вважає, що факт правопорушення підтверджується постановою, винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відеозапис приладу TruCam, на якому зафіксований факт правопорушення, а також процедура винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 01.04.2020 року інспектором Оштинарем А.А. було складно постанову, серії ЕАК № 2325190, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.4 ПДД України (а.с. 5-6).

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Позивач заперечує свою вину щодо порушення правил дорожнього руху, а оскаржувану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Пояснює, що їхав з дозволеною швидкістю. Крім того, на даній вулиці встановлено швидкісний режим 80 км/год., про що свідчать відповідні дорожні знаки.

Також зазначає, що на фото не видно номерного знаку автомобіля, а також не можливо розгледіти модель авто.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, будь-яких доказів суду також не надав.

Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву та в якості доказу долучено DVD диск з відеозаписом, здійсненим за допомогою TruCam, на якому, як зазначено в поясненнях, зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені ПДР обмеження швидкісного режиму для населеного пункту, а також процедура винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак на доданому DVD диску, покази якого оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляду справи про адміністративне правопорушення, міститься відеозапис тривалістю 00:00:01, на якому відсутній зафіксований факт порушення ПДР позивачем на вказаному в постанові автомобілі.

Відео, на якому було б зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, а також процедура винесення постанови, про яке йдеться у поясненнях, відсутнє.

Крім того, у п. 9 оскаржуваної постанови не зазначені відомості про наявність доказів, на яких зафіксовано правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 77 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото - чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 01.04.2020 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Управління патрульної поліції в м. Києві є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції. Таким чином, з урахуванням задоволення позову стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ДПП на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 420,40 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, треті особи: інспектор батальйону № 3 роти № 5 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Оштинар Артур Юрійович, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2325190, від 01 квітня 2020 року, винесену інспекторОМ батальйону № 3 роти № 5 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Оштинарем Артуром Юрійовичем (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: