Справа № 280/8312/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 січня 2021 року Справа № 280/8312/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, місто Запоріжжя, просп. Соборний, будинок 166, )

про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5440-50 У від 12 лютого 2020 року на суму 29293,44 грн.

Ухвалою судді від 30 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що контролюючим органом вимога про сплату боргу (недоїмки) на адресу позивача не направлялась тривалий час, а заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за цей час значно зростала. Вказане вище свідчить про порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки). Зазначає, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Відповідач мав право нарахувати внесок, прийнявши вимогу про його сплату, на підставі: акту перевірки; звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів; бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується внесок. Однак вказує, що такі підстави були відсутні. Так позивач не подавав звітність, відповідач чи інший державний орган не проводив перевірку стосовно позивача, не витребовувались та не надавались до відповідача бухгалтерські та інші документи. Відомості з інформаційної системи органів доходів та зборів, на яку є посилання в вимозі відповідач не входять до переліку «інших документів», оскільки не підтверджують суми виплат (доходу). Обсяг цих даних, їх достовірність та законність збору інформації ніким не встановлювалася і не перевірялася. Такі відомості є підставою призначення перевірки, під час проведення якої у платника внеску виникає право надати пояснення, котре становить мінімальний стандарт права особи на участь у процесі прийняття рішення.

В позовній заяві позивач просить суду позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник Головного управління ДПС у Запорізькій області проти позову заперечив з підстав визначених у письмовому відзиві вх.№60693 від 14 грудня 2020 року, відповідно до яких зазначає, що станом на день подання відзиву, згідно інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) по коду класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб які проводять незалежну професійну діяльність) рахується недоїмка в сумі 35 588,74 гри. за наступними періодами: 10 лютого 2018 року на суму 8448,00 грн. за 2017 рік; 19 квітня 2018 року на суму 2457,18 грн. за 1 квітня 2018 року; 19 липня 2018 року на суму 2457,18 грн. за 2 квартал 2018 року; 19 жовтня 2018 на суму 2457,18 грн. за 3 квартал 2018 року; 21 січня 2019 на суму 2457,18 грн. за 4 квартал 2018 року; 19 квітня 2019 року на суму 2754,18 грн. за 1 квартал 2019 року; 19 липня 2019 року на суму 2754,18 за 2 квартал 2019 року; 21 жовтня 2019 року на суму 2754,18 грн. за 3 квартал 2019 року; 20 січня 2020 року на суму 2754,18грн. за 4 квартал 2019 року; 21 квітня 2020 року на суму 2078,12 грн. за 1 квартал 2020 року; 20 липня 2020 року на суму 1039,06 грн. за 2 квартал 2020 року; 19 жовтня 2020 року на суму 3178,12 грн. на суму 3 квартал 2020 року.

У відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 на час зверення до суду зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 25 жовтня 2004 року.

Податковим органом 12 лютого 2020 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5440-50 У на суму 29293,44 грн.

30 грудня 2020 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № про припинення державної реєстрації підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вимогою № Ф-5440-50 У на суму 29293,44 грн. позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Законодавчим актом, що регулює правові відноси нарахування і сплати єдиного внеску є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VІ) у відповідності до якого видана Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція № 449).

Законом № 2464-VІ зазначено вичерпний перелік платників єдиного внеску.

Так в частині першій статті 4 Закону № 2464-VІ зазначено, що платниками єдиного внеску є: роботодавці; фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність; члени фермерського господарства; особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; центральний орган виконавчої влади.

В Законі № 2464-VІ не передбачено взаємовиключення одного платника іншим, а навпаки, чітко прописані умови нарахування, сплати та подачі звітності по єдиному внеску по кожному окремому з перелічених у частині першій статті 4 Закону № 2464-VІ платнику.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі - Закон №755).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №755 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (частина 3 статті 46 Закону №755-IV, в редакції 2012 року).

Отже, з огляду зазначені норми Закону, припинення підприємницької діяльності пов`язано з позбавленням статусу підприємця внаслідок внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Станом на день розгляду справи відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач припинив діяльність як фізична особа підприємець 30 грудня 2020 року.

Вимога № Ф- 5440-50 У від 12 лютого 2020 року на суму 29293,44 грн. включає у себе період коли ОСОБА_1 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закон № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VІ, платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Мінімальний страховий внесок, відповідно до пункту 5 частини 14 статті 1, це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Позивач зазначає, що у період з моменту реєстрації як фізичною-особою підприємцем по теперішній час будь-якої господарської діяльності не здійснював та звітів не подавав.

Згідно з частиною 4 розділу III Інструкції №449, базою нарахування єдиного внеску для платників, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється у розмірі 22 відсотків на суму, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частини 12 статті 9 Закону №2464-VІ).

Фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону №2464-VІ із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28 грудня 2014 року №77- VІІІ, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ).

Відповідно до пункту 2 статті 25 Закону №2464-VІ, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно пункту 4 статті 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Міністерство фінансів України на підставі статей 4, 6, 7, 8, 10, 12, 25, пунктів 9-2- 95розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2464-VI прийняло наказ №449 від 20 квітня 2015 року, яким затвердило Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №449, текст наведено в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Тобто, вказана Інструкція №449 прийнята саме на виконання вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI.

Інструкція №449 визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Згідно з частиною 3 VI розділом Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно з частиною 4 VI розділом Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі:

- актів документальних перевірок;

- звітів платника про нарахування єдиного внеску;

- облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів

за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Міністерство фінансів України прийняло наказ №422 від 07 грудня 2016 року, яким затвердило Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 422).

Порядок №422 визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). За визначенням, наведеним в пункті 2 Порядку №422:

- інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

- інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ «Інтегрована картка платника» Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, така особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою-підприємцем або особою, яка провадить незалежну професійну діяльність (частина 4 статті 6 Закону України №2464-VI).

З аналізу вищевикладеного свідчить, що саме на платників єдиного внеску спеціальним законодавством покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. Контролюючий орган здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску, а також має право застосовувати фінансові санкції, та стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Отже, з аналізу вищенаведених норм діючого законодавства вбачається, що позивач за наявності державної реєстрації фізичної особи-підприємця є платником єдиного внеску та зобов`язаний протягом з 2017 року по 3 квартал 2020 року сплатити єдиний внесок у порядку і строки визначені Законом № 2464 та Інструкцією № 449.

Однак, як свідчать матеріали справи, свій обов`язок платника єдиного внеску виконував не належним чином та у визначені строки єдиний внесок не сплачував, що не спростовує позивач.

Посилання позивача на те, що вимога Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5440-50 У від 12 лютого 2020 року на суму 29293,44 грн. підлягає скасування так як прийнята не у строки визначені законодавством, суд не приймає, оскільки навіть при такому порушенні з бору податкової служби, позивач не звільняється від сплати обов`язкових платежів, зокрема сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Суд звертає увагу позивача на те, що оскаржувана вимога, це по суті державний інструмент адміністративного впливу за невиконання Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а відтак наявність, або відсутність вимоги не впливає на обов`язок фізичної особи-підприємця сплачувати відповідний збір.

Необхідно зауважити на тому, що відповідно до вимог Інструкції № 449, яка прийнята саме на виконання вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI, та підпунктом 2 пункту другого розділу VII, чітко передбачено, що розрахунок цієї фінансової санкції (за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску) здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Підставою у відповідності до якої сформована оскаржувана вимога № Ф- 5440-50 У від 12 лютого 2020 року зазначено - «на підставі даних інформаційних систем органу доходів і зборів».

Суд вважає, що визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної сплати) позивачем ЄСВ на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів щодо платника ЄСВ фізичною особою-підприємцем, яким позивач був до 30 грудня 2020 року включно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №813/4686/16, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення наведеного спору.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність сформованої ним вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5440-50 У від 12 лютого 2020 року на суму 29293,44 грн. на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статі 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вони є недоведеними, необґрунтованими, та такими що не гуртуються на вимогах закону України.

За правилами статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, місто Запоріжжя, просп. Соборний, будинок 166, ) про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 15 січня 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов