Справа № 500/4120/20
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4120/20

14 січня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Баранюка А.З., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та визнання протиправною і скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в якому просить:

визнати протиправними дії щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору виконавчому провадженні № 53235401 від 14 липня 2020 року;

визнати протиправною та скасувати постанову від 14 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 951432, 76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується із оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору та вважає дії щодо її винесення протиправними, оскільки державним виконавцем не було здійснено жодних дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувана присуджених сум за виконавчим листом №607/17945/13-ц від 05 серпня 2016 року, так як виконавчий лист стягувачем було відкликано.

Ухвалою судді від 17.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №500/4120/20.

Ухвалою суду від 23.12.2020, занесеною до протоколу судового засідання, було проведено заміну неналежного відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на належного - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, подав до суду клопотання про розгляд даної справи без участі їх представника.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/17945/13-ц від 05 серпня 2016 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" задоволено та стягнуто солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №010/09-01/338/06 від 28 вересня 2006 року в сумі 9513552 грн 88 коп.

Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" по 804,75 грн судового збору з кожного.

На виконання вказаного рішення у справі №607/17945/13-ц від 05 серпня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 30.11.2016 було видано виконавчий лист.

12 січня 2017 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53235401 з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Також, пунктом 2 наведеної постанови від 12 січня 2017 року №53235401 зобов`язано боржника ( ОСОБА_1 ) подати декларацію про доходи та майно, пунктом 3 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 951432,76 грн.

Постановою від 02.02.2018 №5323540 начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області накладено арешт на все майно, що належить боржнику ( ОСОБА_1 ), у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, виконавчого провадження, штрафів 10465760,39 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року у справі 607/17945/13-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "РОВЕКС" про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено та, зокрема, замінено сторону у виконавчому провадженні №53235401 із виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 607/17945/13-ц від 30.11.2016 про стягнення солідарно із товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №010/09-01/338/06 від 28 вересня 2006 року в сумі 9513552 грн 88 коп. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" по 804,75 грн судового збору з кожного на Товариство з обмеженою відповідальністю "ГК "РОВЕКС".

27.02.2019 начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області було надіслано до Регіонального сервісному центру МВС у Тернопільській області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, ТзОВ "МБТІ", Управління Держгірпромнагляду у Тернопільській області, Головного управління Держпрожспоживслужби у Тернопільській області, ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, ТОВ розрахунково-кліринго-консалтингової компанії "АВС-Реєстр" запит державного виконавця про надання інформації про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за ОСОБА_1 .

03.04.2019 та 10.09.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "РОВЕКС" подав до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області заяву про повернення виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 30.11.2016 у справі №607/17945/13-ц на підставі якого було відкрито виконавче провадження №53235401.

У зв`язку з надходженням наведених заяв стягувача 17 вересня 2019 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про повернення виконавчого документ стягувачу, в якій зазначено, що у процесі виконання встановлено відсутність майна, на яке б можливо звернути стягнення, майна вільного від застави, для погашення існуючої заборгованості.

За результати перевірки виконавчого провадження №53235401 було встановлено, що начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53235401 з виконання виконавчого листа у справі №607/17945/13-ц, виданого 30.11.2016 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області щодо боржника ОСОБА_1 не виносилась.

В наслідок чого постановою №12/19/1 від 07.07.2020, зокрема, скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу №53235401 від 17.09.2019.

14.07.2020 начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) виніс постанову про стягнення виконавчого збору №53235401, яку в подальшому виділено в окреме виконавче провадження №62564661 з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2020.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

1) фактичне виконання судового рішення;

2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналіз наведених норм Закону № 1404-VIII дає можливість зробити висновок про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

При цьому згідно розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавчий збір стягується на підставі постанови, яка виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або закінчення виконавчого провадження згідно статті 39 Закону в розмірі 10 % від суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу.

Отже, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Приписами Закону №1404-VІІІ (статті 40, 42 Закону) передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частиною 4 статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина 1 статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Суд зазначає, що за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18, провадження № 11-445апп19.

Проте, з моменту відкриття виконавчого провадження №53235401 відповідно до постанови від 12.01.2017 року і по момент повернення виконавчого документа стягувачу 17.09.2019, держаним виконавцем дії, спрямовані на примусове виконання не вчинялися, з боржника не було стягнуто на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови.

Оскільки у спірних правовідносинах оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору винесено без реального виконання рішення суду та фактичного вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на його примусове виконання, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача постанову винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 14 липня 2020 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 951432,76 грн з ОСОБА_1 слід визнати протиправною та скасувати.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 53235401 від 14 липня 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову у виконавчому провадженні № 53235401 від 14 липня 2020 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 951432, 76 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 8673,50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), місцезнаходження: вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Головуючий суддя Баранюк А.З.