Справа № 460/3916/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/3916/20 пров. № А/857/15933/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року про повернення позовної заяви (постановлену в м. Рівне судом під головуванням судді Борискіна С.А., дата складення повного тексту ухвали не зазначена) у справі № 460/3916/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд-

В С Т А Н О В И В:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Рівненської області від 30 квітня 2020 року № 359 к про звільнення його з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Рівненської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 04 травня 2020 року;

визнати протиправним та скасувати рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 85 від 02 квітня 2020 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора";

поновити його на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Рівненської області (ідентифікаційний код 02909950) або рівнозначній посаді в органах прокуратури з 05 травня 2020 року;

стягнути з Прокуратури Рівненської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 травня 2020 року по дату винесення судового рішення та фактичного поновлення на роботі;

стягнути з Прокуратури Рівненської області витрати на правову допомогу, остаточний розмір яких з підтверджуючими документами буде надано згідно вимог КАС України.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено йому строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня закінчення дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі №460/3916/20.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції двічі виносилися ухвали (від 03.06.2020 та від 13.08.2020) про залишення позовної заяви без руху та про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви. Зазначає, що жодної з ухвал суду не отримував. Докази того, що йому направлялись відповідні повідомлення про винесення судом відповідних ухвал відсутні. Крім того, вказує, що в нього наявна електронна адреса, однак як на електронну адресу, так і по телефонному зв`язку будь-яких повідомлень не надходило.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, зазначену в п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч. 2 ст. 312 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 16 грудня 1993 року по квітень 2020 року працював в органах прокуратури Рівненської області на різних посадах, остання - прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області.

Наказам прокурора Рівненської області від 30.04.2020 №359 к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Рівненської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 04 травня 2020 року.

Не погоджуючись із вказаним наказом, вважаючи звільнення з посади прокурора протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 28.10.2020 позивачем недоліки позовної заяви не усунено. З огляду на викладене, та враховуючи, що позивачем не були виконані вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно з вимогами статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву зазначив, що позивачем не виконано вимоги, вказані в ухвалі судді від 03.06.2020 щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк.

Однак, при винесенні даної ухвали суддею не враховано, що копію ухвали судді Рівненського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року про залишення позовної заяви без руху не отримано позивачем, що підтверджується конвертом з вмістом вказаної ухвали суду, який повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.21).

Також позивач не отримував копію ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, що підтверджується конвертом з вмістом вказаної ухвали суду, який повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27).

Колегія суддів звертає увагу, що в своєму рішенні від 20 червня 2018 року у справі №127/2871/16-ц Верховний Суд підкреслив, що в матеріалах справи повинні бути відомості щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи судом апеляційної інстанції. Такі відомості, які містилися в матеріалах справи, як про повернення суду апеляційної інстанції повістки про виклик позивача до суду з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання", не свідчать про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Виходячи з наведеного, з огляду на те, що поштове відправлення не було отримано позивачем, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви, оскільки матеріали справи не містять підтвердження того, що позивач отримав ухвалу про залишення позову без руху та не мав змогу та час усунути зазначені в ній недоліки.

Повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі, про що зазначено у правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Відповідно до вимог ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Апеляційний суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформульовану в рішенні від 08 листопада 2018 року, у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції не був позбавлений можливості, в разі неотримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху, повторно направити таку ухвалу чи скористатися засобами електронної пошти, телефонного зв`язку, що зазначені в адміністративному позові, натомість формальний підхід до можливих способів повідомлення сторін в даному випадку є порушенням прав позивача та неналежне виконання судом своєї функції.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність встановлених п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України підстав для повернення позовної заяви позивача.

Враховуючи визначені вище обставини, які не були враховані суддею суду першої інстанції при постановленні ухвали про повернення позовної заяви позивачу, колегія суддів приходить до висновку, що суддя суду першої інстанції виніс передчасну ухвалу про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з не усуненням останнім недоліків позовної заяви.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 460/3916/20 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 14 січня 2021 року.