Справа № 420/13930/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління державного архітектурного контролю Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень, скасування права на початок виконання будівельних робіт,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція квартири з надбудовою другого поверху, без змін цільового призначення та зовнішніх геометричних розмірів фундаментів в плані», затверджені наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-07/54 від 13.03.2018; скасувати право на початок виконання будівельних робіт, набутого ОСОБА_2 на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого Управлінням ДАБК ОМР за № ОД00.

Ухвалою судді від 14.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05.01.2021 до суду від Управління державного архітектурного контролю Одеської міської ради надійшло клопотання про закриття провадження по справі, в обґрунтування якого зазначено, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер, оскільки стосуються саме приватних прав і інтересів ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 , а тому даний спір не є публічно-правовим та відповідно не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання (заяви) відповідача.

Відповідно до п. ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Право особи на доступ до правосуддя гарантоване ст. 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.

У постанові Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року № 9, зокрема в п. 8 зазначено, що правосуддя здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Ст. 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 124 Основного Закону України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно з ч. 1 та 5 ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації, відповідно до якого з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Тобто для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 28 36).

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у п.п.1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно п.2 ч.1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

В розглядуваній справі ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними та скасувати Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція квартири з надбудовою другого поверху, без змін цільового призначення та зовнішніх геометричних розмірів фундаментів в плані», затверджені наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-07/54 від 13.03.2018, а також скасувати право на початок виконання будівельних робіт, набутого ОСОБА_2 на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого Управлінням ДАБК ОМР за № ОД00.

Суд враховує, що коли спір, стороною в якому є орган державної влади чи місцевого самоврядування, суть якого полягатиме в основному в тому, що ці органи не діють у законодавчо визначеному порядку, поза межами повноважень чи із порушеннями, то такий спір набуває ознак публічно-правового спору.

В даному випадку спір не обумовлений захистом речового права позивача, так як порушене ним питання щодо скасування містобудівних умов та обмежень, а також скасування права на початок виконання будівельних робіт, - не впливають на обсяг безпосередньо його прав, їх виникнення, зміну чи припинення.

При цьому Управлінням ДАБК ОМР, яким ініційовано питання про закриття провадження по даній справі, не зазначається за захистом яких своїх прав позивач може звернутися в порядку цивільного судочинства; у який саме з передбачених нормами ЦПК України способів захисту він може поставити перед судом питання про скасування містобудівних умов та обмежень, а також скасування права на початок виконання будівельних робіт, тобто чи можливе взагалі відновлення його прав у порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

За таких обставин, якщо зіставити суть спірних правовідносин у цій справі та суб`єктний склад її учасників, можна дійти висновку, що на розгляд вимог позивача до суб`єкта владних повноважень поширюється юрисдикція саме спеціалізованого адміністративного суду, адже спір є публічно-правовим.

В контексті приписів КАС України має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку, а обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

В даному випадку позивач вбачає порушення своїх прав як власника суміжної земельної ділянки, зважаючи на порушення оскаржуваним рішенням норм з регулювання містобудівної діяльності, вимог генерального плану м. Одеси, а також плану зонування території м. Одеси, що зумовило його звернутись за судовим захистом, пред`явивши вимоги саме до суб`єкта владних повноважень, рішенням якого й зумовлено таке звернення.

При цьому суд не приймає до уваги посилання заявника на певні висновки Верховного Суду, оскільки останні не є релевантними відносного розглядуваного спору та застосовані при обставинах справ, відмінних від даної.

Таким чином, даний спір є публічно-правовим спором особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, на який поширюється юрисдикція адміністративного суду, у зв`язку із чим клопотання до задоволення не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 238, 248 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Управління державного архітектурного контролю Одеської міської ради про закриття провадження по справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк