Справа № 160/11828/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Подрібнювач до Державної екологічної інспекції у Херсонській області про визнання протиправним та скасування припису,-
25.09.2020 року товариство з обмеженою відповідальністю Подрібнювач з урахуванням уточненого позову (від 08.10.2020 року) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної екологічної інспекції у Херсонській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати припис № 07-14/243/20 від 04.08.2020 року Державної екологічної інспекції у Херсонській області.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що вимога оскаржуємого припису отримати Висновок з оцінки впливу на довкілля суперечить закону, тобто є незаконною. На думку позивача відповідач не визначив під час проведення пере6вірки та прийняття припису про вимогу отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин гранично допустимих викидів таких речовин. Крім того, устаткування з виготовлення порошку МП-1 відсутнє у Переліку №317 серед типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, що взагалі виключає можливість встановлення гранично допустимих викидів таких речовин. Отже, і в даній справі експлуатація устаткування з виготовлення порошку МП-1 не потребує отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел позивачем, а така вимога оскаржуємого припису є незаконною. Також позивач стверджує, що відсутність доказів вручення направлення на проведення перевірки саме уповноваженим особам позивача вказує на незаконність початку здійснення такої перевірки посадовими особами відповідача, фактичний факт недопущення їх до перевірки унеможливлює здійснення перевірки такими особами, сам же факт здійснення заочної перевірки без залучення уповноваженої особи суб`єкта господарювання є істотним порушення основних засад державного контролю та права особи на участь в розгляді питання, що її стосується. Зазначені доводи в цілому вказують, що оскаржуємий припис винесений відповідачем із порушенням меж повноважень у спосіб, що суперечить Конституції та законами України; з використанням повноваження з не метою, з якою це повноваження надано; не обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено; не добросовісно, що є підставами для визнання його незаконним та скасування.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Державною екологічною інспекцією у Херсонській області, у строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву наданий не був.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2020 року зазначена вище справа розподілена та 28.09.2020 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 30.09.2020 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Ухвалою суду від 13.10.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з огляду на наступне.
За результатом перевірки складено акт №07-14/243/2020, яким зафіксовані встановлені під час перевірки порушення природоохоронного законодавства.
Так, у акті перевірки зазначено, що ТОВ Подрібнювач здійснює свою діяльність на підставі запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи. Дата запису: 13.07.2012, номер запису: 1 224 102 0000 054965.
ТОВ Подрібнювач спеціалізується на виготовленні порошку МП-1.
На час перевірки не представлено:
- наказ про призначення відповідальних осіб за охорону навколишнього природного середовища, в т.ч у сфері поводження з відходами;
- документи на право використання нерухомого майна та обладнання за адресою: м. Херсон, вул. Чайковського, 236;
- інформацію про кількість транспортних засобів;
- договір на водопостачання та водовідведення;
- договір на вивезення твердих побутових відходів.
Документи, що посвідчують право власності, постійного користування або оренди земельної ділянки відсутні, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
Висновок з оцінки впливу на довкілля (висновок державної екологічної експертизи) відсутній, що є порушенням ст. З Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
На момент перевірки територія, на якій ТОВ Подрібнювач здійснюється діяльність забур`янена, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про охорону земель».
На території, біля будинку охорони знаходиться металева ємність для складування твердих побутових відходів, в якій на момент перевірки встановлено залишки спалювання твердих побутових відходів, що є порушенням п. є, з ст. 17 Закону України «Про відходи», ст. 35-1 Закону України «Про відходи».
Журнал первинного обліку відходів не впроваджено по формі 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів та тари», що є порушенням п. «г» ст. 17 Закону України «Про відходи», Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 07.07.2008 № 342, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.09.2008.
Звіт по проведенню інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами не розроблено.
Технологічний процес виготовлення порошку МП-1 включає наступні етапи:
- розвантаження відсіву щебня на площадці;
- завантаження в бункер;
- дроблення в молотковій дробарці;
- транспортування в вертикальну норію;
- сушка в сушильному барабані RIELLO 70-130, що працює на дизельному паливі;
- надходження в проміжний силос;
- силос готової продукції;
- завантаження готової продукції в автотранспорт.
Дизельне паливо зберігається у закритому приміщенні в металевій ємності.
При здійсненні виробничої діяльності в атмосферне повітря надходять забруднюючі речовини:
- речовини у вигляді суспендованих твердих частинок;
- діоксид та інші сполуки сірки;
Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відсутній, що є порушенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
В експлуатації знаходиться 5 установок очищення газу (4 циклони та 1 імпульсний фільтр).
- підпункту 2.2.2 пункту 2.2 розділу II. Не призначено осіб, відповідальних за: технічний стан, обслуговування і безпечну експлуатацію установок очистки газу; проведення поточних, планових і капітальних ремонтів; утримання у справному стані пристроїв відбору проб, систем контролю та засобів автоматики; належне розташування та обладнання місць відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку згідно з вимогами чинного законодавства; здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин та ефективності роботи ГОУ; ведення журналу обліку робочого часу ГОУ;
- підпункту 2.2.4 пункту 2.2 розділу II. Не проводиться технічне навчання і перевірка знань з правил технічної експлуатації установок очистки газу: інженерно-технічного персоналу - не менше одного разу на три роки обслуговуючого персоналу, залученого до експлуатації установок очистки газу,
- не менше одного разу на рік;
- підпункту 2.2.3 пункту 2.2 розділу II. Не розроблено та не затверджено інструкцію з експлуатації установок очистки газу відповідно до умов їх роботи;
- підпункту 2.2.5 пункту 2.2 розділу II. Не розроблено паспорт на кожну установку очистки газу;
- підпункту 2.2.10 пункту 2.2 розділу II. Огляд технічного стану установок очистки зі складанням актів перевірок не проводиться;
- підпункту 2.2.10 пункту 2.2 розділу II. Не здійснюється перевірка на відповідність фактичних параметрів роботи ГОУ проектним показникам.
- п. 1) на підставі припису розробити план організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених недоліків з зазначенням термінів виконання та відповідальних виконавців, затвердити його відповідним наказом. Копію наказу і плану заходів направити до Державної екологічної інспекції у Херсонській області.
Термін виконання 10 днів після отримання припису.
Обґрунтування ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п. 2) здійснювати господарську діяльність при відсутності Висновку з оцінки впливу на довкілля та дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Термін виконання з моменту отримання припису.
- п. 3) отримати Висновок з оцінки впливу на довкілля.
Термін виконання 30 днів після отримання припису.
Обґрунтування ст. 3 Закону України «Про оцінку випливу на довкілля», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п. 4) отримати документи, що посвідчують право власності, постійного користування або оренди земельної ділянки.
Термін виконання 30.12.2020 року.
Обґрунтування ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України;
- п. 5) ліквідувати забур`янення.
Термін виконання 04.09.2020 року.
Обґрунтування ст. 35 Закону України «Про охорону земель»;
- п. 6) не допускати спалювання твердих побутових відходів.
Термін виконання постійно.
Обґрунтування п. «є», «з» ст. 17 Закону України «Про відходи», ст. 35-1 Закону України «Про відходи»;
- п. 7) здійснювати первинний облік відходів по формі 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів та тари».
Термін виконання постійно.
Обґрунтування п. «г» ст. 17 Закону України «Про відходи», наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 07.07.2008 року №342, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.09.2008 року;
- п. 8) отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Термін виконання 30.12.2020 року.
Обґрунтування ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;
- п. 9) призначити осіб, відповідальних за: технічний стан, обслуговування і безпечну експлуатацію установок очистки газу; проведення поточних, планових і капітальних ремонтів; утримання у справному стані пристрою відбору проб систем контролю та засобів автоматики; належне розташування та обладнання місць відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку згідно з вимогами чинного законодавства; здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин та ефективності роботи ГОУ; ведення журналу обліку робочого часу ГОУ.
Термін виконання 04.09.2020 року.
- п. 10) проводити технічне навчання і перевірку знань з правил технічної експлуатації установок очистки газу; інженерно-технічного персоналу.
Термін виконання один раз на три роки.
Обґрунтування підпункт 2.2.4 пункту 2.2. розділу ІІ Правил.
обслуговуючого персоналу, залученого до експлуатації установок очистки газу.
Термін виконання один раз на рік.
Обґрунтування підпункт 2.2.4 пункту 2.2. розділу ІІ Правил.
- п. 11) розробити та затвердити інструкцію з експлуатації установок очистки газу відповідно до умов їх роботи.
Термін виконання 04.09.2020 року.
Обґрунтування підпункт 2.2.3 пункту 2.2. розділу ІІ Правил;
- п. 12) здійснювати огляд технічного стану установок очистки зі складанням актів перевірок.
Термін виконання два рази на рік.
Обґрунтування підпункт 2.2.10 пункту 2.2. розділу ІІ Правил.
- п. 13) розробити паспорт на кожну установку очистки газу.
Термін виконання 04.10.2020 року.
Обґрунтування підпункт 2.2.5 пункту 2.2. розділу ІІ Правил.
- п. 14) здійснювати перевірку на відповідність фактичних параметрів роботи ГОУ проектним показникам.
Термін виконання один раз на рік.
Обґрунтування підпункт 2.2.10 пункту 2.2. розділу ІІ Правил.
- п. 15) надати копії:
наказу про призначення відповідальних осіб за охорону навколишнього природного середовища, в т.ч. у сфері поводження з відходами;
документи на право використання нерухомого майна та обладнання за адресою: м. Херсон, вул. Чайковського, 236;
інформацію про кількість транспортних засобів;
договір на водопостачання та водовідведення;
договір на вивезення твердих побутових відходів.
Термін виконання 04.09.2020 року.
Обґрунтування ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього середовища».
Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, 01.09.2020р. ТОВ Подрібнювач на відділенні пошти отримало припис № 07-14/243/20 від 04.08.2020 року.
Вважаючи припис протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 454/2011.
Відповідно до зазначеного Указу, Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.
Згідно з пункту 7 Указу, Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).
Таким органом є Державна екологічна інспекція у Херсонській області.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Відповідно до статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
У відповідності до вимог до пункту 3 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) господарської діяльності" планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Так, відповідно до статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) господарської діяльності" підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
При цьому, як встановлено із означеного акту, особи, що беруть участь у проведенні заходу державного нагляду (контролю) є як посадові особи відповідача: Фурдуй Л.В., Скороход О.М., Цвеляк О.М. та керівник суб`єкта господарювання (відокремленого підрозділу) або уповноважена ним особа: адвокат Тихоша Д.С. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № ХС № 000173 від 10.09.2018 року, видане на підставі рішення Ради адвокатів Херсонської області від 10.09.2018 року.
Разом з цим, як було встановлено судом під час розгляду справи, уповноваженим представником ТОВ «Подрібнювач» не допущено державних інспекторів до проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), про що зазначено у листі від 04.09.2020 року за №2227/10-11/08-35 Державної екологічної інспекції у Херсонській області.
Отже, для огляду джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, джерел утворення побутових та промислових відходів, місць зберігання відходів підприємства на об`єкті був присутній уповноважений представник Товариства, проте, забезпечувати огляд території Товариства зазначений представник відмовився.
Відповідно до положень пункту 4.10 Порядку № 464 у разі, якщо державний інспектор не допускається до проведення перевірки, ним складається акт про відмову в проведенні перевірки. В цьому акті зазначаються посада, прізвище, ім`я, по батькові особи керівника суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи, яку ознайомлено з актом та якій вручено акт під розписку, або робиться відмітка щодо відмови від ознайомлення з актом та його отримання. У разі, якщо керівник або уповноважена ним особа суб`єкта господарювання відмовляється від отримання акта про відмову особисто, такий акт із зазначенням в ньому реєстраційного номера передається через канцелярію суб`єкта господарювання або відправляється рекомендованим листом.
Разом з тим уповноваженими представниками відповідача складено акт за результатами проведеної перевірки, оскільки перевірка частково все ж відбулася, що, на переконання суду не суперечить вимогам чинного законодавства.
До того ж, як зазначено представником позивача Дрозд Р.Ю. у поданій до суду позовній заяві, 01.09.2020р. на відділенні пошти ТОВ «Подрібнювач» отримало припис № 07-14/243/20 від 04.08.2020р. Разом із приписом у конверті позивач отримав акт № 7-14/243/2020 від 21 липня - 03 серпня 2020 року складений начальником відділу державного екологічного нагляду (контролю) природних ресурсів - старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області Фурдуй Л.В., завідувачем сектору державного екологічного нагляду (контролю) атмосферного повітря відділу державного екологічного нагляду (контролю) природних ресурсів старшим державним інспектор з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області Скороход О.М., головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) природних ресурсів - державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області Цвеляк О.М.
Так, стосовно аргументів позивача з приводу того, що діяльність ТОВ «Подрібнювач» з виготовлення порошку МП-1 не відноситься до видів діяльності визначеною частинами другою і третьою статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» а отже вимога оскаржуємого припису отримати Висновок з оцінки впливу на довкілля суперечить закону, тобто є незаконною, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» встановлюються правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкілля, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено, що планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
Згідно з ч.4 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» визначено, що правопорушеннями у сфері оцінки впливу на довкілля є: надання завідомо неправдивих чи неповних відомостей про вплив на довкілля планованої діяльності; порушення встановленої законодавством процедури здійснення оцінки впливу на довкілля, у тому числі порядку інформування громадськості та порядку проведення громадського обговорення і врахування його результатів; неврахування у встановленому порядку результатів оцінки впливу на довкілля при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності; підготовка завідомо неправдивого звіту з оцінки впливу на довкілля чи завідомо неправдивого висновку з оцінки впливу на довкілля; незаконне втручання у підготовку та надання висновку з оцінки впливу на довкілля; провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності; недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, визначених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження.
Згідно з ст.16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» діяльність суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, що провадиться з порушенням законодавства про оцінку впливу на довкілля, може бути: тимчасово заборонена (зупинена) - до виконання встановлених у висновку з оцінки впливу на довкілля екологічних умов зупиняється експлуатація підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання; припинена - повністю припиняється експлуатація підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання.
У разі тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств забороняються всі викиди і скиди забруднюючих речовин та розміщення відходів підприємства в цілому чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання.
Діяльність підприємств тимчасово забороняється (зупиняється) у разі порушення законодавства у сфері оцінки впливу на довкілля, зокрема у разі недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання. ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження, - до моменту забезпечення виконання таких екологічних умов.
Підставою для припинення діяльності підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання є провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності або систематичні порушення у сфері оцінки впливу на довкілля, що не можуть бути усунені з технічних, економічних або інших причин.
Рішення про тимчасову заборону (зупинення) або припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про оцінку впливу на довкілля приймається виключно судом за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, його територіальних органів або за позовом інших осіб, права та інтереси яких порушено.

Згідно з пп.б, г, ґ пп. 2 п. 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №275 від 19.04.2017, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.

Питання нагляду (контролю) за додержанням вимог Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» віднесено до повноважень органів Державної екологічної інспекції України.

Отже, у даному випадку суд вважає, що Державною екологічною інспекцією у Херсонській області під час проведення перевірки обґрунтовано встановлено, що ТОВ «Подрібнювач» не отримано Висновок з оцінки впливу на довкілля.

Таким чином, є необґрунтованою вимога п. 2 припису відповідача стосовно отримання позивачем Висновку з оцінки впливу на довкілля.

Стосовно посилань ТОВ «Подрібнювач» на постанову Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі №420/1607/19, що відповідно до вимог статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності, суд зазначає наступне.

Так, як убачається із постанови Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі №420/1607/19, текст якої міститься на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Page/2) суд касаційної інстанції під час прийняття судового рішення у справі за позовом ТОВ «Камертон» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії зазначив:

«….. Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Положення даної статті містять вичерпним перелік сфери застосування оцінки впливу на довкілля.

Проаналізувавши її зміст, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла правильного висновку, що оцінка впливу на довкілля, що передбачена нормами статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», у даному випадку не може бути застосована…».

В свою ж чергу, як убачається із тексту постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2019 року у справі №420/1607/19, яка міститься на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Page/2) суд апеляційної інстанції під час прийняття судового рішення у справі за позовом ТОВ «Камертон» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії зазначив:

«….Крім цього, колегія суддів при вирішенні справи враховує, що відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Положення статті містять вичерпним перелік сфери застосування оцінки впливу на довкілля.

Разом з тим, колегія суддів звертає на увагу на те що, позивач планував в складі проекту будувати закритий, а не відкритий паркінг, тому оцінка впливу на довкілля, що передбачена нормами статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» не може бути застосована в даному випадку….».

Тобто, у справі №420/1607/19 суди апеляційної та касаційної інстанції під час прийняття судових рішень прийшли до висновку щодо відсутності правових підстав для надання оцінки впливу на довкілля, що передбачена нормами статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» через те, що позивач планував в складі проекту будувати закритий, а не відкритий паркінг.

Разом з тим, у нашому випадку йдеться мова не про будування об`єкту у вигляді закритого паркінгу, а про те, що Технологічний процес виготовлення порошку МП-1 включає наступні етапи: розвантаження відсіву щебня на площадці; завантаження в бункер; дроблення в молотковій дробарці; транспортування в вертикальну норію; сушка в сушильному барабані RIELLO 70-130, що працює на дизельному паливі; млин СК; надходження в проміжний силос; млин; силос готової продукції; завантаження готової продукції в автотранспорт. Дизельне паливо зберігається у закритому приміщенні в металевій ємності. При цьому, при здійсненні виробничої діяльності в атмосферне повітря надходять забруднюючі речовини: речовини у вигляді суспендованих твердих частинок; вуглеводні насичені С12-С19 (розчинник РПК - 26611 і ін.) у перерахунку на сумарний органічний вуглець; оксиди азоту; діоксид та інші сполуки сірки; оксид вуглецю.

Отже, посилання ТОВ «Подрібнювач» на постанову Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі №420/1607/19 судом до уваги не приймається.

Стосовно доводів ТОВ «Подрібнювач» з приводу того, що позивач не повинен отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч.5 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Таким чином, наявність на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є умовою виникнення у особи права здійснювати викиди.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Згідно з ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно- соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з ч.3 ст.50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, може бути припинена за рішенням суду.

За наведених вище обставин слідує висновок, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися лише після отримання дозволу.

При цьому, якщо такий дозвіл у суб`єкта господарювання відсутній, то господарська діяльність такого суб`єкта може бути обмежена, заборонена, зупинена або припинена. Також, дозвіл має отримуватись лише на стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин.

Матеріалами справи встановлено, 06.07.2020 року адресу Інспекції надійшла скарга (колективна) від гр. ОСОБА_1 про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу.

Із скарги (колективної) від гр. ОСОБА_1 від 01.07.2020 року убачається, що мешканці м. Херсона звернулись на ім`я Херсонської обласної державної адміністрації, Херсонської міської ради, Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації, Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області та до Державної екологічної інспекції у Херсонській області з вимогою про заборону діяльності заводу з виробництва сухих будівельних сумішей, який працює на території м. Херсона за адресою: вул. Чайковського, 236, з липня 2019 року (раніше відомий як завод «Мікрон»). У даній скарзі автором зазначено, що деякий час завод не здійснював господарської діяльності, але у квітні 2020 року знову розпочав свою роботу. По непідтвердженим даним, змінило свою назву на ТОВ «Подрібнював», . З даного питання мешканці міста Херсона неодноразово звертались до виконавчих органів влади, обласної державної адміністрації, міського голови, проводили акції протесту, зустрічалися з представниками заводу, представниками ЗМІ, поліції. Незважаючи на всі звернення, результати відсутні. Завод працює, продовжує забруднювати атмосферне повітря, грунт. Мешканці ближніх будинків потерпають від гучного шуму заводу, який розпочинає свою роботу о 07 годині ранку і закінчує о 23:00 год. (з цього приводу було звернення до поліції та складено протокол), що унеможливлює тримати вікна відчиненими та, навіть, провітрювати приміщення, через що проживання людей в будинках стало непридатним. На сьогодні результати минулих звернень щодо діяльності заводу відсутні, завод продовжує працювати, труїти мешканців міста Херсону, чим порушує статтю 3 Конституції України.

Як видно із акту №07-14/243/2020, яким зафіксовані встановлені під час перевірки порушення природоохоронного законодавства, під час проведення перевірки відповідач зазначив, що Технологічний процес виготовлення порошку МП-1 включає наступні етапи: розвантаження відсіву щебня на площадці; завантаження в бункер; дроблення в молотковій дробарці; транспортування в вертикальну норію; сушка в сушильному барабані RIELLO 70-130, що працює на дизельному паливі; млин СК; надходження в проміжний силос; млин; силос готової продукції; завантаження готової продукції в автотранспорт. Дизельне паливо зберігається у закритому приміщенні в металевій ємності. При цьому, при здійсненні виробничої діяльності в атмосферне повітря надходять забруднюючі речовини: речовини у вигляді суспендованих твердих частинок; вуглеводні насичені С12-С19 (розчинник РПК - 26611 і ін.) у перерахунку на сумарний органічний вуглець; оксиди азоту; діоксид та інші сполуки сірки; оксид вуглецю.

Так, наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 7 від 10.02.1995 «Про затвердження Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві» (далі за текстом - Наказ № 7) визначені класифікаційні визначення джерел викидів.

Відповідно до п.п. 1.14.4. Наказу №7 джерело забруднення атмосфери - об`єкт, з якого поширюється забруднююча речовина.

Згідно з п.п. 1.14.5. Наказу № 7 стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Таким чином, стаціонарне джерело це нерухомий об`єкт, але не обов`язково об`єкт нерухомості.

Стаціонарним джерелом викидів цілком може бути і рухомий об`єкт (агрегат, установка тощо), який зберігає свої просторові координати певного часу, але в подальшому може бути переміщений.

Організований викид - викид який надходить в атмосферу через спеціально споруджені газоходи, труби, аераційні ліхтарі та інші споруди (п.п. 1.14.10. Наказу № 7).

Відповідно до п.п.1.14.11. Наказу № 7, неорганізований викид - викид, який надходить в атмосферу у вигляді ненаправлених потоків газопилевої суміші від джерел забруднення не оснащених спеціальними спорудами для відведення газів газоходами, трубами та іншими спорудами.

Зі змісту наведених вище визначень видно, що якщо на підприємстві є джерело викиду, яке не змінює свого розташування (труба котельної, піч, тощо), то це є стаціонарне організоване джерело, бо відповідні викиди здійснюються через трубу, газоход, витяжку тощо.

З огляду на те, що при здійсненні виробничої діяльності в атмосферне повітря надходять забруднюючі речовини: речовини у вигляді суспендованих твердих частинок; вуглеводні насичені С12-С19 (розчинник РПК - 26611 і ін.) у перерахунку на сумарний органічний вуглець; оксиди азоту; діоксид та інші сполуки сірки; оксид вуглецю, відповідачем було зобов`язано ТОВ «Подрібнював» вчинити дії, направлені на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що позивачем зроблено не було.

Таким чином, доводи позивача, наведені у позові стосовно того, що Товариство не повинно отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у цій частині також є безпідставними.

Стосовно виконання позивачем п. 1 та п. 15 припису №07-14/243/20 в частині розроблення плану організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених недоліків з зазначенням термінів виконання та відповідальних виконавців, затвердження його відповідним наказом та надання копій: наказу про призначення відповідальних осіб за охорону навколишнього природного середовища, в т.ч. у сфері поводження з відходами; документів на право використання нерухомого майна та обладнання за адресою: м. Херсон, вул. Чайковського, 236; інформації про кількість транспортних засобів; договір на водопостачання та водовідведення; договір на вивезення твердих побутових відходів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю ), яка здійснювала перевірку.

Отже, суть припису - виключно обов`язкова письмова вимога щодо усунення конкретних порушень вимог законодавства. Тобто, зазначені вимоги припису спрямовані на надання інформації з цих питань.

Відтак, включення до змісту припису вимог, які не спрямовані на усунення конкретних виявлених порушень законодавства, а носять загальний характер суперечить суті та меті припису як розпорядчого документу, що складається за результатами заходу державного нагляду.

Як вбачається з зазначених пунктів припису, встановлені перевіркою обставини є порушенням статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища».

Водночас, стаття 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища» встановлює компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, а стаття 68 встановлює відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зокрема, за відмові від надання своєчасної, повної та достовірної інформації про стан навколишнього природного середовища, а також про джерела забруднення, у приховуванні випадків аварійного забруднення навколишнього природного середовища або фальсифікації відомостей про стан екологічної обстановки чи захворюваності населення.

Зазначені вимоги припису стосуються інформації про стан навколишнього природного середовища, а також про джерела забруднення. Таким чином, позивач не звільнений від обов`язку надавати зазначену інформацію.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 05.06.2019 року у справі №816/581/16.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про законність вимог зазначених у пункті 1 та п. 15 оскаржуваного припису.

Стосовно виконання позивачем п. 2, п. 4 п. 7, п. 9 - п. 14 припису №07-14/243/20 суд зазначає наступне.

Так, як вже зазначалось вище, на час перевірки позивачем не представлено: документи, що посвідчують право власності, постійного користування або оренди земельної ділянки відсутні, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. На момент перевірки територія, на якій ТОВ Подрібнювач здійснюється діяльність забур`янена, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про охорону земель». На території, біля будинку охорони знаходиться металева ємність для складування твердих побутових відходів, в якій на момент перевірки встановлено залишки спалювання твердих побутових відходів, що є порушенням п. є, з ст. 17 Закону України «Про відходи», ст. 35-1 Закону України «Про відходи». Журнал первинного обліку відходів не впроваджено по формі 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів та тари», що є порушенням п. «г» ст. 17 Закону України «Про відходи», Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 07.07.2008 № 342, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.09.2008. Звіт по проведенню інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами не розроблено. В експлуатації знаходиться 5 установок очищення газу (4 циклони та 1 імпульсний фільтр).

Також, на час проведення перевірки Інспекцією встановлено порушення Правил технічної експлуатації установок очистки газу, затверджених наказом Мінприроди України від 06.02.2009 № 52, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.04. 2009 за № 327/16343: підпункту 2.2.2 пункту 2.2 розділу II. Не призначено осіб, відповідальних за: технічний стан, обслуговування і безпечну експлуатацію установок очистки газу; проведення поточних, планових і капітальних ремонтів; утримання у справному стані пристроїв відбору проб, систем контролю та засобів автоматики; належне розташування та обладнання місць відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку згідно з вимогами чинного законодавства; здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин та ефективності роботи ГОУ; ведення журналу обліку робочого часу ГОУ; підпункту 2.2.4 пункту 2.2 розділу II. Не проводиться технічне навчання і перевірка знань з правил технічної експлуатації установок очистки газу: інженерно-технічного персоналу - не менше одного разу на три роки обслуговуючого персоналу, залученого до експлуатації установок очистки газу, не менше одного разу на рік; підпункту 2.2.3 пункту 2.2 розділу II. Не розроблено та не затверджено інструкцію з експлуатації установок очистки газу відповідно до умов їх роботи; підпункту 2.2.5 пункту 2.2 розділу II. Не розроблено паспорт на кожну установку очистки газу; підпункту 2.2.10 пункту 2.2 розділу II. Огляд технічного стану установок очистки зі складанням актів перевірок не проводиться; підпункту 2.2.10 пункту 2.2 розділу II. Не здійснюється перевірка на відповідність фактичних параметрів роботи ГОУ проектним показникам.

Так, за приписами ст. 125 та ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За приписами ст. ст. 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані:

дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України;

проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів;

підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо;

дотримуватися нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів;

надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів;

сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів;

своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок;

забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні;

забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку;

забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям;

уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Відповідно до п. є, з ст. 17 та ст. 35-1 Закону України «Про відходи», суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані: брати участь у будівництві об`єктів поводження з відходами; здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації;

Поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм і правил.

Власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами із споживачами. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів зобов`язаний укласти договори про надання послуг з перероблення та захоронення побутових відходів із суб`єктами господарювання, що надають такі послуги відповідно до правил благоустрою території населеного пункту, розроблених з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту. Договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами мають містити інформацію про укладені договори між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та/або захоронення побутових відходів.

Під час проектування житлових будинків, громадських, виробничих, складських та інших споруд передбачаються будівництво та облаштування контейнерних майданчиків для роздільного збирання і зберігання побутових відходів, урн для побутових відходів.

Житлові масиви і внутрішньодворові території, дороги загального користування та інші об`єкти благоустрою населених пунктів, а також місця проведення масових заходів обладнуються контейнерними майданчиками, урнами для побутових відходів.

Роздільне збирання побутових відходів здійснюється їх власниками згідно з методикою роздільного збирання побутових відходів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Великогабаритні та ремонтні відходи у складі побутових відходів мають збиратися окремо від інших видів побутових відходів.

Небезпечні відходи у складі побутових відходів збираються окремо від інших видів побутових відходів, а також мають відокремлюватися на етапі збирання чи сортування та передаватися спеціалізованим підприємствам, що одержали ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами.

Перевезення побутових відходів здійснюється спеціально обладнаними транспортними засобами.

Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту.

Захоронення побутових відходів дозволяється тільки на спеціально обладнаних для цього полігонах/звалищах.

Під час обрання органами місцевого самоврядування або місцевими державними адміністраціями схеми санітарного очищення перевага надається пропозиціям, що передбачають більший ступінь перероблення чи утилізації побутових відходів.

Термічне оброблення (спалювання) побутових відходів дозволяється лише на спеціально призначених для цього підприємствах чи об`єктах.

Спалювання побутових відходів дозволяється лише на енергетичні цілі з метою одержання теплової та/або електричної енергії.

Забороняється проектування, будівництво та експлуатація полігонів побутових відходів без оснащення системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату.

Згідно із п.п. 2.2.3-2.2.5, 2.2.10 п. 2.2. розділу ІІ. Правил технічної експлуатації установок очистки газу, затверджених наказом Мінприроди України від 06.02.2009 року №52, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.04.2009 року за №327/16343, відповідальними за додержання вимог цих Правил є суб`єкти господарювання. Суб`єкт господарювання зобов`язаний: на основі цих Правил, рекомендацій проектних організацій та відповідної документації, яка додається до ГОУ, що експлуатується суб`єктом господарювання, розробити і затвердити інструкцію з експлуатації ГОУ відповідно до умов їх роботи. Проводити не менше одного разу на три роки технічне навчання і перевірку знань інженерно-технічного персоналу та не менше одного разу на рік обслуговуючого персоналу, залученого до експлуатації ГОУ. Результати перевірки знань оформлюються протоколом засідання комісії з перевірки знань з правил технічної експлуатації установок очистки газу, зразок якого наведено у додатку 2. Розробити паспорт на кожну ГОУ, зразок якого наведено у додатку 3, та провести реєстрацію відповідно до розділу VI цих Правил. За результатами огляду складати акт перевірки технічного стану установки очистки газу на джерелі викиду (утворення), зразок якого наведено у додатку 5. У разі виявлення недоліків розробляти заходи щодо їх усунення. Оригінал акта додається до паспорта установки.

Враховуючи наведене суд вважає, що Державною екологічною інспекцією у Херсонській області до припису правомірно включено п. 2, п. 4 п. 7, п. 9 - п. 14 на розгляд відповідачу. Адже доказів до суду виконання вимог означеного припису позивачем до суду не надано, при цьому, у поданій до суду позовній заяві позивач взагалі не зазначив причини невиконання означених вимог оскаржуваного припису.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9, статей 73, 74, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв згідно із вимогами ст. 19 Конституції України та спірний припис прийнятий ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо протиправності дій відповідача, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, обґрунтовано, у зв`язку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Подрібнювач задоволенню не підлягають.

Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю Подрібнювач до Державної екологічної інспекції у Херсонській області про визнання протиправним та скасування припису відмовити повністю.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник