Справа № 522/3532/20
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3532/20
Провадження № 2-а/522/94/21
УХВАЛА

13 січня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Звонецької І.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Єфремова В.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Заступника начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Єфремова В.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

У поданому позові позивач просить скасувати постанову № 796/19 від 12.11.2019 року. При цьому з позову та матеріалів справи вбачається, що позивач протокол та припис отримала 05.11.2019 року, а про існування оскаржуваної постанови їй стало відомо 18.11.2019 року. З позовом позивач звернулася 02.03.2020 року.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 04.03.2020 року позов було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху усунути недоліки даного позову.

Ухвалою Приморського районного суду від 30 березня 2020 року позов повернуто позивачу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року ухвалу районного суду від 30 березня 2020 року скасовано та повернено справу до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2020 року справу прийнято до розгляду.

17.09.2020 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява.

31.12.2020 року від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.

06.01.2021 року від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву.

13.01.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив та заперечення проти заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

У судове зсідання призначене на 13.01.2021 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Пунктом 4 ч.1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 122 встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно зі ст.289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

При цьому, слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення від 12.11.2019 р., яку позивачка отримала 18.11.2019 р., а позовну заяву в суд позивачкою подано 27.02.2020 р., тобто з пропуском строку встановленого КАС України.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить поновити строк для оскарження постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 796/19 від 12.11.2019, у зв`язку з тим, що через технічну помилку у протоколі про адміністративне правопорушення не вбачала, що протокол складено відносно неї. Також позивач вказує, що не могла звернутись до суду через хворобу та була вимушена проходити відповідне обстеження у лікаря.

Суд критично оцінює обґрунтування позивача щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови Управління державного архітектурно будівельного контролю ОМР № 796/19 від 12.11.2019 через технічну помилку у протоколі про адміністративне правопорушення від 29.10.2019 року, виходячи з наступних підстав.

Суд встановлює, що протокол, направлений на адресу позивала містив інші дані, за якими можливо встановити у відношенні кого його складено, зокрема, дата народження, місце проживання/реєстрації, РНОКПП. Резолютивна частина постанови, також, містить ПІБ позивача, що дає можливість ідентифікувати у відношенні кого зазначений протокол складений.

Крім того, в протоколі прямо зазначено наступне: «Тим самим ОСОБА_1 порушила положення пункту 1 частини 3 статті 41 ЗУ « Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункту 1 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.» що дозволяє прийти до висновку, що у позивача були всі підстави для встановлення відношення до зазначеного протоколу.

Також необхідно зазначити, що крім протоколу відносно ОСОБА_1 було складено припис від 29.10.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Згідно наданих матеріалів справи вбачається, що зазначені протокол та припис були отримані позивачем 05.11.2020 року.

Щодо посилання позивача на неможливість подання позовної заяви через хворобу суд зазначає наступне.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, поважними причинами пропуску визнаються лише ті обставини, які були підтвердженні відповідними та належними доказами. Позивачем не доведено, що неподання позивної заяви було наслідком захворювання. Позивач не надав достатніх доказів на підтвердження того, що захворювання позбавило позивача можливості звернутися до суду з відповідним позовом.

Виходячи з вищевикладеного,судом встановлено, що неможливість подання позовної заяви через хворобу не доведено позивачем належними доказами.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Необхідно, також, вказати, що поновлення процесуальних строків є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Ухвала ВАСУ від 29.09.2016 року по справі № 522/6069/14-а (№ в ЄДРСРУ 61821829).

Із урахуванням вказаного, слід зазначити, що у суду є свобода розсуду або дискреційні повноваження суду на поновлення процесуальних строків, адже за таких обставин лише суд вирішує яка причина є поважною і які докази можна приймати до уваги, разом з цим, суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити - визнати поважними причини пропуску процесуальних строків (Ухвала ВСУ від 26.01.06 справа № 6-7307кс04).

Частиною 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом задоволенню не підлягає, а адміністративний позов у даній справі підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з пропуском установленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Згідно п. 8 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3,4 статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском установленого законом строку звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.123 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Заступника начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Єфремова В.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без розгляду у зв`язку з пропуском установленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя А.В. Науменко