Справа № 160/9258/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2021 року Справа № 160/9258/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю спірних податкових повідомлень-рішень, які на думку позивача, прийняті з численними порушеннями процедури щодо форми заповнення та щодо порядку направлення. Крім того, позивач вказує на те, що під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не враховано, що спірне майно позивач набув у шлюбі, а отже зазначені об`єкти нерухомості є спільним сумісним майном подружжя і самостійне визначення позивача як платника податку суперечить вимогам податкового законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/9258/20. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
26.11.2020 року представником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті в порядку та у спосіб, що передбачені законом, можливі недоліки форми не звільняють позивача від обов`язку сплачувати визначені законом обов`язкові платежі та збори.
Головне управління ДФС у Дніпропетровській області відзив на позовну заяву не надало, копію ухвали суду від 18.09.2020 року отримало 30.09.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, місцем реєстрації якого є АДРЕСА_1 ., що підтверджується копією паспорта від 16.10.1995 року.
За інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 20.11.2019 року позивач є власником таких обєктів:
- об`єкту житлової нерухомості, квартири загальною площею 35,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 09.08.2018 року № 8060 виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Череватенко О.М; розмір частки 1;
- об`єкту житлової нерухомості, квартири загальною площею 99,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 ; підстава виникнення права власності: рішення суду по справі № 201/9774/13-ц від 26.09.2019 року видане Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська; ухвала суду по справі № 201/9774/13-ц від 11.03.2014 року видана Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська; розмір частки Ѕ;
- об`єкту житлової нерухомості, квартири загальною площею 44, 5 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 ; підстава виникнення права власності: рішення суду по справі № 201/9774/13-ц від 26.09.2019 року видане Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська; ухвала суду по справі № 201/9774/13-ц від 11.03.2014 року видана Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська; технічний паспорт від 28.09.2017 № 0150 виданий ФОП ОСОБА_2 ; акт техніка від 28.09.2017 виданий ФОП ОСОБА_2 ; розмір частки Ѕ;
- нежитлове приміщення, нежитлова будівля-автомийка, загальною площею 537 кв.м. за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Юр`ївська, будинок 16; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності № 51305910 від 30.12.2015 року видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковська Н.М.; розмір частки 1;
- об`єкту житлової нерухомості, квартири загальною площею 79, 1 кв.м. за адресою АДРЕСА_15 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину НАК № 048351 від 14.11.2014, виданий приватним нотаріусом ДМНО Петрушевською І.Р.; розмір частки Ѕ;
- об`єкту житлової нерухомості, домоволодіння загальною площею 83, 3 кв.м. за адресою АДРЕСА_16 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину НАК № 048347 від 13.11.2014, видане приватним нотаріусом ДМНО Петрушевською І.Р.; розмір частки ј ;
- об`єкту житлової нерухомості, нежитлова будівля загальною площею 397 кв.м. за адресою АДРЕСА_17 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину НАК № 048344, № 4683 від 13.11.2014, видане приватним нотаріусом ДМНО Петрушевською І.Р.; розмір частки ј ;
- нежитлової будівлі, загальною площею 42, 6 кв.м. за адресою АДРЕСА_18 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину НАК № 048341 від 13.11.2014, видане приватним нотаріусом ДМНО Петрушевською І.Р.; розмір частки Ѕ ;
- об`єкту житлової нерухомості, будівля магазину непродовольчих товарів та ангар, домоволодіння загальною площею 405, 5 кв.м. за адресою АДРЕСА_19 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину НАК № 048337 від 13.11.2014, виданий приватним нотаріусом ДМНО Петрушевська І.Р.; розмір частки ј ;
- об`єкту житлової нерухомості, магазин з кафетерієм, загальною площею 27,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_18 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину НАК № 048316 від 11.11.2014, видане приватним нотаріусом ДМНО Петрушевською І.Р.; розмір частки Ѕ ;
- об`єкту житлової нерухомості, квартири загальною площею 34, 2 кв.м. за адресою АДРЕСА_20 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину НАК № 048314 від 11.11.2014, видане приватним нотаріусом ДМНО Петрушевською І.Р.; розмір частки Ѕ;
- об`єкту житлової нерухомості, квартири загальною площею 71, 1 кв.м. за адресою АДРЕСА_21 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину НАК № 048312 від 11.11.2014, видане приватним нотаріусом ДМНО Петрушевською І.Р.; розмір частки Ѕ;
- об`єкту житлової нерухомості, незавершене будівництво, лікувальний корпус загальною площею 5377, 4 кв.м. за адресою Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт. Гаспара, шосе Севастопольське, 52; підстава виникнення права власності: рішення суду по справі № 201/7187/14-ц від 03.03.2014, видане Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська; розмір частки 1;
- об`єкту житлової нерухомості, житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 459, 4 кв.м. за адресою АДРЕСА_23 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 , інд. № 17767092 від 13.02.2014, видане реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області; акт від 30.10.2014 року, виданий інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 ; технічний паспорт № 143 від 30.10.2014 року, виданий ТОВ «Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут»; розмір частки 1/1;
- об`єкту житлової нерухомості, квартири загальною площею 75,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_24 ; підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу р. № 6171, ВТО № 925370 від 06.12.2013 року, виданий ПН Дніпропетровського МНО Петрушевською І.Р.; розмір частки Ѕ ;
- об`єкту житлової нерухомості, житловий будинок, загальною площею 20, 3 кв.м. за адресою АДРЕСА_25 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності НОМЕР_2 , № 28266332 від 17.10.2014 року, видане Державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_4 ; розмір частки 9/20;
- об`єкту житлової нерухомості, житловий будинок, загальною площею 539,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_22 ; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 1911 від 15.07.2013 року, виданий приватним нотаріусом ДМНО Ричка К.Ю.; розмір частки 1/2 ;
- об`єкту житлової нерухомості, нежитлова будівля, загальною площею 1879, 0 кв.м. за адресою АДРЕСА_14 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину НАК № 048354 від 14.11.2014 року, видане ПН Дніпропетровського МНО Петрушевською І.Р.; розмір частки 6/100 ;
- об`єкту житлової нерухомості, нежитлові будівлі - сараї, загальною площею 1879, 0 кв.м. за адресою АДРЕСА_27 ; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 5465 від 19.12.2020 року, виданий ПН Дніпропетровського МНО Петрушевською І.Р.; бланк ВТВ 419093; розмір частки Ѕ ;
- об`єкту житлової нерухомості, житловий будинок, загальною площею 217, 6 кв.м. за адресою АДРЕСА_27 ; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу ВТВ 419089 від 19.12.2012 року, виданий ПН Дніпропетровського МНО Петрушевською І.Р.; розмір частки Ѕ ;
- домоволодіння, загальною площею 550 кв.м. за адресою АДРЕСА_28 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 17.04.2003 року, видане виконавчим комітетом Жовтневої районної ради; розмір частки 39/100 ; підстава виникнення права власності: договір дарування ВКО № 750986 реєстр № 3304 від 26.05.2008 року, виданий ПН Дніпропетровського МНО Петрушевською І.Р.; розмір частки 61/100 ;
- домоволодіння, загальною площею 1630 кв.м. за адресою АДРЕСА_29 ; підстава виникнення права власності: рішення суду, б/н 24.11.2005 року, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська; договір дарування ВСТ № 587935 реєстр № 1102 від 03.05.2006 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Столяровою В.М.; договір дарування АЕВ № 613601 реєстр 1846 від 02.08.2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І. договір купівлі-продажу ВАВ № 941341 реєстр 2880 від 29.11.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І.; договір дарування АЕІ № 608230 реєстр 17 від 04.01.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І.; ухвала суду від 08.06.2006 року, Апеляційного суду Дніпропетровської області; договір дарування ВСТ № 587935 реєстр № 1102 від 03.05.2006 року;
- квартири, загальною площею 192, 6 кв.м. за адресою АДРЕСА_30 ; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу ВЕК № 637445 реєстр 1291 від 21.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І.; розмір частки 1/1;
- домоволодіння, загальною площею 512 кв.м. за адресою АДРЕСА_23 ; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу ВКМ № 805880 реєстр 4623 від 04.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушевською І.Р.; розмір частки 1/1;
- гараж, за адресою Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт. Гаспара, шоссе Севастопольське, будинок 52, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 19.10.2010 року, видане Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради; розмір частки 1/1;
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
14.04.2020 року з відповіді Головного управління ДПС у Дніпропетровській на адвокатський запит позивачу стало відомо про наявність у нього податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Вважаючи данні податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 цієї статті об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктом 266.3.1 п. 266.3 цієї статті передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до пп. 266.3.2 зазначеного пункту, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктами «а»- «в» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, передбачено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 м2; для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до пп. 266.4.2 цього пункту (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, установлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані в установленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб не надаються на об`єкт/об`єкти оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, затвердженої рішенням органів місцевого самоврядування.
Підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 м2 бази оподаткування.
Згідно пп.266.7.1 статті 266 цього Кодексу, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 вищезазначеної статті податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 цього пункту, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику.
Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.п.266.7.4 п.266.7 ст.266 ПКУ).
Відповідно підпункту 3 пункту 1 Порядку №1204, контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо згідно із законодавством з питань державної митної справи, податковим та іншим законодавством відповідальним за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно пункту 2 Порядку №1204, у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення форми «Ф» - для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства (додаток 1).
Пунктом 9 Порядку №1204 передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.
Аналіз наведених положень податкового законодавства дає підстави вважати, що при отриманні інформації про наявність у власності фізичної особи об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, контролюючим органом виносяться податкові повідомлення-рішення
З досліджених в судовому засіданні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вбачається, що вони винесені щодо ОСОБА_1 за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, в яких зазначено податковий період та суми податкового зобов`язання.
При цьому до податкових повідомлень-рішень надано лише повідомлення та квитанцію на сплату податкових зобов`язань.
В свою чергу, відповідачами до кожного з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не було сформовано та надано розрахунки податкових зобов`язань, з яких можливо було б встановити за яким об`єктом нерухомого майна відмінного від земельної ділянки було нараховано відповідні податкові зобов`язання, з якої площі та з застосуванням якої ставки податку здійснювались нарахування. Відсутність таких даних робить неможливим встановлення об`єкту оподаткування та перевірку правильності нарахування податкових зобов`язань в цілому.
Суд також зазначає, що податкові повідомлення-рішення за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки винесені відповідачем не виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту в підпункту 266.4.1 пункту 266.4 ст. 264 ПКУ, а щодо кожного об`єкта нерухомості, що є порушенням вимог п.п. 266.7.1 пункту 266.7. статті 266 ПК України.
При цьому, відповідачами не надано доказів дотримання ними при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимог підпункту в підпункту 266.4.1 пункту 266.4 ст. 264 ПКУ щодо зменшення площі об`єктів оподаткування.
Також, наданий відповідачем розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_5 , не містить інформації стосовно яких об`єктів податковий орган здійснив нарахування податку на нерухоме майно, також дану інформацію не можливо встановити із змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
З матеріалі справи, зокрема, інформації отриманої з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 20.11.2019 року позивач є власником 44 об`єктів.
При цьому, деякі об`єкти нерухомості знаходяться за межами м. Дніпра, а відповідно пп. 266.5.1 пункту 266.5. статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачами не доведено правомірність прийнятих ними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що при обчисленні податку податковим органом не було враховано, що об`єкти нерухомого майна перебувають у спільній сумісній власності, оскільки позивач не надав суду доказів звернення з письмовою заявою до відповідача про визначення за згодою співвласників платника податку на нерухомість.
Щодо порушення порядку направлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
Згідно п. 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.
Згідно п.42.4. ст.42 Податкового кодексу України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Судом встановлено, що місцем реєстрації позивача з 2008 року є АДРЕСА_1 ., що підтверджується копією паспорта від 16.10.1995 року.
Згідно матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення форми Ф від 14.06.2018 року були отримані ОСОБА_1 особисто 04.10.2018 року, що підтверджується відмітками на корінцях зазначених рішень.
Податкові повідомлення-рішення форми Ф від 27.06.2018 року направлені засобом поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомлення про вручення за адресою м. Дніпро, вул. Ливарна, 2. даний лист повернувся до Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Податкові повідомлення-рішення форми Ф від 22.03.2019 року направлені засобом поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомлення про вручення за адресою м. Дніпро, вул. Ливарна, 2, даний лист повернувся до Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області у зв`язку із закінченням терміну зберігання 10.05.2019р.
Податкові повідомлення-рішення форми Ф від 23.04.2020 року направлені засобом поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомлення про вручення за адресою: м. Дніпро, вул. Ливарна, 2. До Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у якому стоїть відмітка про отримання ОСОБА_1 відповідного листа 15.06.2020 року.
При цьому, суд зазначає, що отримання інформації про певну адресу платника податку не звільняє контролюючий орган від обов`язку направляти податкові повідомлення-рішення за зареєстрованою адресою такої фізичною особи. Направлення ж за адресою, яка зазначена невірно не впливає на правомірність прийнятого рішення.
Враховуючи всі встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, не підтвердженими відповідними доказами та такими, що підлягають скасуванню повністю.
Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 5069, 19 грн., що документально підтверджується квитанцією від 16.09.2020 року.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, та з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.132, 139, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 року № 541-17/1 на 2017 рік на суму 5 947, 34 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 року № 541-17/3 на 2017 рік на суму 7 776, 00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 року № 541-17/4 на 2017 рік на суму 1 817, 2 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 року № 541-17/2 на 2017 рік на суму 511, 14 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прийняті Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 року № 1042-17/2 на 2017 рік на суму 23 864, 20 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 року № 1042-17/1 на 2016 рік на суму 16 667, 5 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статте 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська