Справа № 280/6446/20
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2020-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
31 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 280/6446/20
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,
перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року
по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни
про визнання протиправною та скасування постанови, -
15 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

Не погодившись рішення суду першої інстанції, 18 листопада 2020 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті та відомостей інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 059/, апеляційна скарга ОСОБА_1 відправлена 16 листопада 2020 року) позивач ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статей 287, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягають в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, тобто, після закінчення процесуальних строків апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, а також з порушенням вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, скаржником ОСОБА_1 до апеляційної скарги додано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру, який подано фізичною особою в неповному обсязі.

Ухвалою судді Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року залишена без руху, у зв`язку з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, тобто, після закінчення процесуальних строків апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, а також не відповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України та скаржнику ОСОБА_1 надано строк на їх виправлення протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: скаржнику ОСОБА_1 пропонувалось протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року із зазначенням поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року з наданням відповідних доказів, а також надати суду апеляційної інстанції документ про доплату судового збору.

15 грудня 2020 року засобами електронного зв`язку та 17 грудня 2020 року від скаржника ОСОБА_1 на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява про поновлення скаржнику ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року та квитанція про доплату судового збору.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В обґрунтування зазначеного клопотання про поновлення ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, скаржник ОСОБА_1 повторно зазначає, що копію оскаржуваного рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року отримала 06 листопада 2020 року. Повторно стверджує, що апеляційна скарга була подана на десятий день після отримання копії рішення. З огляду на викладені обставини, які не залежать від волевиявлення скаржника ОСОБА_1 , повторно просить суд апеляційної інстанції поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року.

Розглянувши повторне клопотання скаржника ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, а також вивчивши наведені у ньому доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення через їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на наступні обставини.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 27 жовтня 2020 року Запорізьким окружним адміністративним судом за правилами спрощеного позовного винесено рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 27 жовтня 2020 року.

Суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи скаржника ОСОБА_1 , що апеляційна скарга подана в десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду, як передбачено нормами статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Повторно звертаємо увагу на тому, що, приписами частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем чітко визначено строки для подачі апеляційної скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Частина 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на яку посилається скаржник ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не може братися судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вона регламентує загальні строки оскарження судових рішень та не розповсюджується конкретно на справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Законодавець відокремив дану категорію справ, а саме: справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, приватного виконання, від загальних, чітко зазначивши особливості даного провадження, що стосується, в тому числі, і строків оскарження судових рішень, зокрема, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суд апеляційної інстанції не може брати до уваги посилання скаржника ОСОБА_1 на частину 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, з приводу того, що рішення суду ним оскаржено протягом десятиденного строку з дня отримання копії відповідного рішення, суду, оскільки строки оскарження судових рішень у справах даної категорії є спеціальними та, відповідно до статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, складають виключно днів з дня його проголошення.

З огляду на вказане, відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, останнім днем строку подання апеляційної скарги було 06 листопада 2020 року.

В той же час, апеляційна скарга скаржника ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року до суду першої інстанції подана 16 листопада 2020 року, про що свідчать поштовий штемпель на конверті та відомості інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 059/, тобто з десятиденним пропуском строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приписами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок та строки апеляційного оскарження судових рішень у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, приватного виконання.

Вказаною статтею визначено події, з настаннням яких починається перебіг процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Вирішуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання вимог вказаної норми процесуального права є обов`язком для всіх учасників адміністративного процесу.

Відповідно до частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Верховний Суд постановою від 03 квітня 2018 року у справі №804/7050/16 (адміністративне провадження №К/9901/41446/18) висловив наступну правову позицію:

Відповідно до статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, поновлення відповідачу пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду без достатніх підстав буде наданням йому переваги, чим, в свою чергу, буде порушено право позивача.

Забезпечення сталості та єдності судової практики, відповідно до статті 36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», покладено на Верховний Суд, що є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції України, який серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Варто уваги, що частини 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» регламентовано, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також зазначені висновки враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Дані норми кореспондуються з приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

З аналізу викладених норм вбачається, що законодавець закріпивши положення про необхідність врахування судами позицій Верховного Суду, а також прибравши можливість відступу від таких позицій, намагався мінімізувати дискрецію судів першої та апеляційної інстанцій по окремих правових колізіях та формування єдиної правової позиції для правозастосування.

Тому враховуючи викладене, суд під час ухвалення рішення застосовує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які є обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанції.

Слід повторно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України», заява №23436/03).

Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польші» («Kreuz v. Poland»), «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження та застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Кодексом адміністративного судочинства України дотримання скаржником процесуального строку подачі апеляційної скарги визначено обов`язковою умовою при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження. Поновлення судом пропущеного процесуального строку можливо лише за наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення передбачених Кодексом адміністративного судочинства дій.

Наголошуємо на тому, що відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані лише протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повторно зазначаємо, що суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи скаржника ОСОБА_1 з приводу того, що «…апеляційна скарга подана в 10-тиденний строк з дня отримання спірного судового рішення…», оскільки, чинним законодавством України чітко визначено строки оскарження судових рішень у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, приватного виконання, зокрема, десять днів з дня його проголошення, у зв`язку з чим вважаємо, що скаржник мав право/обов`язок подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Враховуючи те, що встановлений процесуальний строк апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року закінчився, для обґрунтування поважності пропуску процесуального строку апеляційного оскарження, скаржнику слід було надати докази регулярного та послідовного вчинення активних дій з метою подання апеляційної скарги в межах строку встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що оскаржуване скаржником ОСОБА_1 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року на момент подачі апеляційної скарги набрала законної сили, у зв`язку з чим скаржник ОСОБА_1 мав навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).

Інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження даного судового рішення скаржником повторно не зазначено.

При цьому, повторно наголошуємо на тому, що жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом процесуальний строк, скаржником ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, скаржником ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Враховуючи наявність вказаних недоліків апеляційної скарги, зокрема, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана поза межами процесуального строку, встановленого законом для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, приватного виконання, тобто з десятиденним пропуском строку на апеляційне оскарження даного судового рішення, а клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції ставилося із зазначенням підстав, визнаних судом апеляційної інстанції неповажними через відсутність жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом процесуальний строк, дана адміністративна справа не може бути розглянута Третім апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у даній адміністративній справі подана до суду з порушенням вимог частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

Керуючись статтями 299, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені скаржником ОСОБА_2 підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай