Справа № 673/1539/20
Суддя: Ягодіна Т. В.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 673/1539/20
Провадження № 2-а/673/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2021 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі

головуючої - судді Ягодіної Т.В.

з участю секретаря судового засідання - Ставнічук Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області в особі начальника СРПП Садовця Р.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач звернувся із означеним позовом до суду, вказавши, що постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3474510, складеною 24 листопада 2020 року начальником СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю. на нього накладене адміністративне стягнення за ч.1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що того ж дня о 18 год. 57 хв. у смт. Ярмолинцях по вул. Пушкіна, 69 керував комбайном марки CLASS LEXION із жаткою, ширина якої становить 5,7 м. без відповідного дозволу Національної поліції, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху України

В обґрунтування позову позивач стверджує, що відповідачем не надано доказів того, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу з жаткою на якому він здійснював рух був проведений у встановленому законом порядку, а відеозапис не може бути визнаний належним доказом вчинення правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить інформацію про здійснення відеофіксації правопорушення та технічний засіб за допомогою якого проводилася така фіксація, в зв`язку з чим просить скасувати означену постанову .

Згідно з ухвалою судді від 04 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

12.01.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов з додатком у вигляді відео та фото файлів, які розміщенні на CD-R диску. Як вбачається із змісту відзиву, відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, з огляду на законність оскаржуваної постанови та підтвердження факту вчинення позивачем інкримінованого правопорушення належними доказами, оскільки заміри жатки комбайна, яким керував позивач проводилися на місці поліцейським спільно із позивачем за допомогою рулетки і обставини вчинення правопорушення останнім на місці зупинки не оспорювалися.

В судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, згідно з якою у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини та докази, які мають значення для вирішення справи, суд вважає, що вказаний адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно із ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом, 24 листопада 2020 року начальником СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю. відносно позивача ОСОБА_1 було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3474510.

За змістом означеної постанови 24 листопада 2020 року о 18 год. 57 хв. ОСОБА_1 керував комбайном марки CLASS LEXION , державний знак НОМЕР_1 , із жаткою ширина якої становить 5,7 м. без відповідного дозволу Національної поліції чим порушив пункт 22.5 Правил дорожнього руху України.

Цією ж постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що така постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, судом приймається до уваги те, що згідно із ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно з пунктом 2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі Порядок № 879).

За визначенням наданим у пункті 2 цього Порядку габаритно-ваговий контроль-це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль-це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль-визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку № 879).

У пунктах 12 та 13 Порядку № 879 закріплено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15-25 зазначеного Порядку.

Зокрема, в п. 18 цього Порядку вказано, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що здійснення габаритно-вагового контролю проводиться виключно в пунктах габаритно-вагового контролю за допомогою спеціального обладнання, на яке видається відповідне свідоцтво; за результатами такого контролю видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця. При цьому, виявлення порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, такий транспортний засіб тимчасово затримується.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 1 ч.1 ст.35 Закону України "Про національну поліцію" врегульовано, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція) визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 132-1 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 283 КУпАП унормовано, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, в якості доказу по справі, відповідачем надано матеріали відео та фото зйомки щодо обставин вчинення позивачем правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Під час дослідження судом відеозапису та фотоматеріалів, які відповідно до відзиву здійснено за допомогою реєстратора XIAOMI 70mai та телефону IPHONE XSmax, встановлено, що наявний відеозапис фіксує перебування ряду сільгосптехніки у нерухомому стані, в тому числі комбайна з держзнаком НОМЕР_1 , при цьому не зафіксовано сам факт керування позивачем означеним транспортним засобом.

Судом також приймається до уваги правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 539/655/17 згідно якої доказом того, що транспортний засіб належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

В даному випадку в оскаржуваній постанові відсутні відомості щодо пункту габаритно-вагового контролю, на якому було проведено вимірювання транспортного засобу та за допомогою якого сертифікованого обладнання воно здійснювалось, також відсутні в матеріалах справи і довідки результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Посилання відповідача у відзиві на позов як на доказ - відеозапис, з якого слідує, що вимірювання габаритів транспортного засобу -комбайну з жаткою здійснювалося поліцейським за допомогою підручних засобів-рулетки відхиляються судом як безпідставні. Оскільки, жоден відеофайл не підтверджує вимір транспортного засобу розміром 5.7м., як зазначено в оскаржуваній постанові. Крім того з означеного відеозапису не можливо ідентифікувати транспортний засіб, габарити якого вимірювалися поліцейським, оскільки як було встановлено судом у місці стоянки схожих між собою за зовнішніми параметрами комбайнів налічувалось близько п`яти одиниць.

Таким чином, відеоінформація, яка відображена на вказаному відеозаписі жодним чином не доводить факту вчинення позивачем порушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Крім того, безпідставними є посилання відповідача як на доказ винуватості - факт визнання позивачем вини у інкримінованому адміністративному правопорушенні на місці зупинки транспортного засобу, оскільки наявність такого не звільняє суб`єкта владних повноважень від доведення правомірності прийнятого рішення, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що виразилось у порушенні п. 22.5. ПДР України та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом не здобуто, а відповідачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 22.5. Правил дорожнього руху України, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3474510, складена 24 листопада 2020 року начальником СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю. про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 22, 72, 77, 90, 128, 241-255, 272, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області в особі начальника СРПП Садовця Р.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задоволити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3474510, складену 24 листопада 2020 року начальником СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю. про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн., а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ярмолинецького ВП ГУНП у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн., сплачений при зверненні до суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Ярмолинецький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (місцезнаходження органу: Хмельницька область смт. Ярмолинці, вул. Петропавлівська, 65).

Суддя: Т. В. Ягодіна