Справа № 592/12562/20
Суддя: Катрич О. М.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/8/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Катрич О.М.

за участю секретаря судового засідання - Коваленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через представника звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що 28.10.2020 р. головним державним інспектором праці Управління Держпраці у Сумській області Тимченко Ю.Л. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №СМ 8115/186/АВ-СМ17948П660/ПТ/ПС від 28.10.2020 р., якою було притягнуто Забіцького В.В., генерального директора AT «Сумське НВО» до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу у сумі 850,00грн., передбаченої ст. 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає зазначену постанову незаконною в зв`язку з тим, що правопорушення не вчиняв, заробітна плата колишнім працівникам підприємства виплачена не була через арешт рахунків органами ДВС, склад адміністративного правопорушення відсутній, постанова прийнята поза межами компетенції посадової особи (інспектора праці). Тому просить скасувати постанову.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, у заяві просить розглядати справу без її участі, у відзиві зазначає, що аргументи позивача в частині позову, щодо неналежності повноважень інспектора праці є безпідставними, вимоги припису відповідача не було виконано в повному обсязі в установлені строки, а рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Просить відмовити у задоволенні позову. (а.с. 44-48)

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.10.2020 р. головним державним інспектором праці Управління Держпраці у Сумській області Тимченко Ю.О. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №СМ 8115/186/АВ-СМ17948П660/ПТ/ПС від 28.10.2020р., якою було притягнуто ОСОБА_1 , Генерального директора AT «Сумське НВО» до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 850,00 грн., передбаченої ст. 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що в порушення вимог частини першої статті 116 КЗпП України виплата розрахункових коштів звільненим працівникам не провадиться у день звільнення. Під час проведення інспекційного відвідування 29.05.2020-03.06.2020 в Акті інспекційного відвідування зафіксовано порушення частин першої статті 116 КЗпП, а саме встановлено, що працівникам AT «Сумське НВО» не виплачені розрахункові кошти, належні при звільненні. Керівнику AT «Сумське НВО» внесено припис про усунення виявлених порушень від 03.06.2020 № СМ8115/186/АВ/П зі строком усунення порушень до 22.06.2020 (пункт 2 Припису), які він так і не усунув. (а.с. 6-17).

Протоколом № 31/01-2020 від 31.01.2020 року генеральним директором AT «Сумське НВО» обрано ОСОБА_1 , а згідно наказу № 18 приступив до обов`язків з 03.02.2020 року. (а.с.18-20)

Відповідно до постанов про арешт коштів боржника від 12.04.2019 року, 15.04.2019 року, 18.06.2019 року, 19.06.2019 року, 06.08.2019 року, винесених уповноваженими особами виконавчої служби, був накладений арешт на грошові кошти AT «Сумське НВО», які містяться на відповідних рахунках банків, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. (а.с.22-30)

Відповідно до частини 1 статті 9 КУАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У диспозиції статті 1886 КУАП зазначено про невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу

Так, у позові представник позивача посилається на те, що станом на час винесення постанов про накладення арешту на грошові кошти товариства, ОСОБА_1 не перебував на посаді генерального директора. Але такі обставини не впливають на невиконання припису, винесеного державними інспекторами 03.06.2020 року, коли ОСОБА_1 вже обіймав посаду генерального директора і мав відповідні повноваження як посадова особа товариства. Зокрема, залишилися поза увагою позивача та його представника зміст винесених приватним та державним виконавцем постанов про арешт коштів боржника, в яких зазначено, що арешт накладався на грошові кошти AT «Сумське НВО», які містяться на відповідних рахунках банків, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Відповідно до п. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання. відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №916/73/19.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами та ін.

Однак, позивачем не надано жодного документального підтвердження щодо вжиття заходів із зняття арештів банківських рахунків з метою виплати всіх необхідних працівникам коштів на виконання вимог припису.

Тому, ті доводи позивача про те, що існує накладення арешту на рахунки і в зв`язку з цим неможливо своєчасно виплатити працівникам заробітну плату, суд вважає необгрунтованими і не може прийняти їх до уваги на підтвердження того, що ОСОБА_1 не винний у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 188-6 КУпАП.

Статтею 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержанні винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з питань праці. Згідно пункту 1 даного Положення Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплата допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріально забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Посадової інструкції головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління головний державний інспектор відділу з питань додержань законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів є посадова особою Управління. Головний державний інспектор Відділу призначається на посаду і звільняється з посади наказом начальника Управління. Головний державний інспектор має право видавати в установленому порядку роботодавцям, у тому числі фонду загальнообов`язкового страхування, обов`язкові до виконання приписи щодо усунеш порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населені законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послу та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гаранті застрахованих осіб, з обов`язковим повідомленням державного інспектора праці | встановлений термін про вжиті заходи. Складати у випадках, передбачених законом протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Тому, аргументи позивача в частині позову, щодо неналежності повноважень інспектора праці також є безпідставними.

Як убачається із матеріалів справи, інспекційне відвідування AT «Сумське НВО» проводилось з 12.10.2020 по 16.10.2020. За результатом інспекційного відвідування встановлено, що Припис про усунення виявлених порушень від 03.06.2020 №СМ8115/186/АВ/П (термін виконання 22.06.2020), яким було зобов`язано позивача усунути порушення, виявлені під час інспекційного відвідування 03.06.2020 (акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю СМ8115/186/АВ), не усунено. (а.с.49-50)

В ході проведення інспекційного відвідування 12.10.2020-16.10.2020 з метою перевірки виконання вимог припису встановлено у Акті № СМ 8115/186/АВ-СМ17948П660, що пункт 2 Припису від 03.06.2020 № СМ8115/186/АВ/П в повному обсязі не виконано. (а.с. 51-54)

Враховуючи законодавчо закріплений обов`язок роботодавця виплачував заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективна договором або нормативним актом, які були порушені позивачем, а також з огляду на права працівників на своєчасну одержану винагороду за працю, суд вважає, що Управлінням правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення від 28.10.2020 № СМ8115/186/АВ-СМ17948П660/ПТ/ПС.

Беручи до уваги вищевказані положення законів та інших нормативно-правових актів, в той же час, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що постанова, винесена головним державним інспектором праці Управління Держпраці у Сумській області Тимченко Ю.О. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень є законною та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 188-6, 245-246, 251, 258, 280, КУпАП, ст.ст. 2, 6-11, 72-77, 139, 246, 250, 255, 257, 263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Катрич