Справа № 520/9767/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 січня 2021 р.Справа № 520/9767/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі № 520/9767/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (4) здійснити збільшення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), визначивши її у розмірі 23728 (двадцять три тисячі сімсот двадцять вісім) гривень 59 копійок з 01.04.2015 з подальшим її нарахуванням та зростанням у відповідності до законодавства;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (4) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не донараховану суму пенсії з 01.04.2015 по 31.07.2020 у сумі 1233029 (один мільйон двісті тридцять три тисячі двадцять дев`ять) гривень 03 копійки;

- стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) завдану моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України в Харківській області (4).

Рішенням Харківського окружного адміністартивного суду від 28 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, 61022, ) про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі № 520/9767/2020 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі, з таких підстав.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі, зокрема, є зобов`язання ГУПФУ в Харківській області здійснити нарахування та виплату позивачеві недоплаченої суми пенсії за період, починаючи з 01.04.2015.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 02.04.2019 року Касаційний адміністративний суд Верховного Суду ухвалив передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу №510/1286/16-а за позовом до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Верховний Суд в ухвалі від 02.04.2019 р. у справі №510/1286/16-а зазначив, що незважаючи на обґрунтування застосування необмеженого строку щодо захисту своїх порушених пенсійних прав з вини органів ПФУ, визначення початку перебігу строку звернення до адміністративного суду залишається актуальними з огляду на те, що найперше, необхідно розрізняти строк, неправильне визначення судом вищезазначеного початку строку може суттєво порушувати інтереси особи, що охороняються, та її процесуальне право на доступ до правосуддя. Особливою категорією публічно-правових спорів між громадянами-пенсіонерами та Пенсійним фондом є спори щодо визнання неправомірними владні дії (рішення), внаслідок яких був неправильно встановлений розмір пенсії первинно, або при несвоєчасному перерахунку пенсій, що призвело до недоотримання пенсіонером відповідних сум коштів. У разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення та застосовування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, це унеможливлює реалізацію передбаченого частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» права пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком. Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Під час розгляду справи у Верховному Суді у колегії суддів Касаційного адміністративного суду постала необхідність формування правової позиції з ряду питань, а саме:

1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом КАС України (стаття 99 в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та стаття 122 в чинній редакції), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі?

2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом КАС України (стаття 99 в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та стаття 122 в чинній редакції), для фактичного встановлення строкових меж (може граничним меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду?

3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду?

4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС України використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статей 51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?

Зазначено, що складність цієї виняткової правової проблеми полягає у тому, що процесуальний закон у частині визначення строків звернення до суду не містить особливостей стосовно спорів у сфері соціального захисту, зокрема, тих, що стосуються регулярних (щомісячних тощо) виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини протягом тривалого часу не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі.

Касаційний суд також зазначив про відсутність з цього питання однозначної практики Верховного Суду України та Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного суду України 26.06.2019 справу прийнято до розгляду. Ухвала мотивована, зокрема, тим, що аргументи, викладені в касаційній скарзі, аналіз судових рішень у цій справі та у справах з подібними правовідносинами, а також мотиви, наведені Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, дають підстави для висновку про обґрунтованість передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Отже, справа № 510/1286/16-а передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Таким чином, з урахуванням положень пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України, колегія суддів вважає, що формування відповідних правових позицій Великою Палатою Верховного Суду у справі №510/1286/16-а, враховуючи строки звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом, може вплинути на наслідки розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 520/9767/2020 на підставі п.5 ч. 2 ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України, до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.

Керуючись ст.ст. 236, 242-244, 250, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 520/9767/2020 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі № 520/9767/2020 до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій С.П.
Судді(підпис) (підпис) Перцова Т.С. Русанова В.Б.