Справа № 604/1159/19
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/1159/19
Провадження № 2-а/604/9/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді - Сташківа Н.Б.,

за участі

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Тернопільській області, заступника начальника ГУДПС у Тернопільській області Якимчука Петра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Щербатюк О.Д., звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС в Тернопільській області, заступника начальника ГУДПС у Тернопільській області Якимчука Петра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 02 грудня 2019 року про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 164-1КУпАП.

В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 02 грудня 2019 року заступник начальника ГУ ДПС у Тернопільській області Якимчук Петро Миколайович, розглянувши протокол від 22.11.2019 р. № 86 і додані до нього матеріали, виніс стосовно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення, якою до нього, за нібито вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-1 КУпАП, застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн.

Так, в оскаржуваній постанові вказано, що 04.11.2019 р., відповідно до акту перевірки від 04.11.2019 р. №262/19-00-33-02/ НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , неналежне ведення обліку доходів і витрат, включення до господарських витрат не підтверджених документами про оплату за 2018 рік на загальну суму 90223,69 грн. за період з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 16240,26 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах: за 2018 рік 16240,26 грн.; в порушення пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 п. 177.2 пп. 177.4.1 та пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України; самозайнятою особою - підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_2 ; відповідальність ч. 1 ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення".

Вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії заступника начальника ГУ ДПС у Тернопільській області при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права ОСОБА_1 . Так, законодавець розрізняє поняття органу доходів і зборів, який вправі складати протоколи та розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, і Державною податковою службою України, заступник керівника територіального відділення якої виніс оскаржувану постанову. Таким чином, постанова від 02.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 винесена не уповноваженою на це особою, оскільки як передбачено ст. 234-2 КУпАП, органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам органів доходів і зборів у проведенні перевірок (стаття 188-23). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи. Заступник начальника ГУ ДПС у Тернопільській області Якимчук П.М. не виконав вимоги ст. ст. 252, 280 КпАП України, а також не встановив передбачених ст. 247 КУпАП обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме не встановив чи є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП в діях ОСОБА_1 , оскільки диспозиція ч. 1 ст. 164-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, не ведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку. З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України, однак особою, що приймала рішення не сформульовано чітко суть формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи. Таким чином, постанова від 02.12.2019 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення винесена не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; не з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області 27 лютого 2020 року відкрито провадження у справі.

У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заступник начальника Головного управління державної податкової служби у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, у якому ГУ ДФС вважає, що при прийнятті рішення щодо притягнення ФО-П ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення норм законодавства, зокрема, неналежне ведення обліку доходів і витрат, включення до господарських витрат не підтверджених документами про оплату за 2018 рік у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, чим порушено вимоги пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 п.177.2 пп. 177.4.1 та пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 164-1 КУпАП, у зв`язку з чим було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, а тому дії заступника начальника ГУ ДПС в Тернопільській області Якимчука П.М. щодо винесення постанови були правомірними та в межах норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.11.2019 р., відповідно до акту перевірки №262/19-00-33-02/ НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , встановлено неналежне ведення обліку доходів і витрат, включення до господарських витрат не підтверджених документами про оплату за 2018 рік на загальну суму 90223,69 грн. за період з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 16240,26 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах: за 2018 рік 16240,26 грн.; в порушення пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 п. 177.2 пп. 177.4.1 та пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України; самозайнятою особою - підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_2 ; відповідальність ч. 1 ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення".

02 грудня 2019 року заступником начальника ГУ ДПС у Тернопільській області Якимчук Петро Миколайович, розглянувши протокол від 22.11.2019 р. № 86 і додані до нього матеріали, виніс стосовно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення, за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-1 КУпАП, застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року по справі № 500/687/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення № від 06.12.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 1554-53 від 10.03.2020 року. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 1554-53 від 13.04.2020 року. Визнано протиправною та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.12.2019 року №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.12.2019 року №

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.12.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 13326 (тринадцять тисяч триста двадцять шість) гривень 00 (нуль) копійок, з яких 10661 (десять тисяч шістсот шістдесят одна) гривня 00 (нуль) копійок податкових зобов`язань та 2665 (дві тисячі шістсот шістдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст. 234-2 КУпАП, органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам органів доходів і зборів у проведенні перевірок (стаття 188-23). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Заступник начальника ГУ ДПС у Тернопільській області Якимчук П.М. не виконав вказаних вимог закону, а також не встановив передбачених ст. 247 КУпАП обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме не встановив чи є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Диспозиція ч. 1 ст. 164-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку. З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Зокрема, як в оскаржуваній постанові, так і у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.11.2019 р. №86, не викладено суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , оскільки не вказано які саме протиправні дії були ним вчинені, що не узгоджується з положеннями ст. ст. 256, 283 КУпАП.

У даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, у тому розумінні, як викладено в протоколі про адміністративне правопорушення № 86 від 22.11.2019 року та постанові від 02.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення.

Зміст постанови від 02.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. У порушення вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП, заступник начальника ГУ ДПС у Тернопільській області не виклав обставин правопорушення, установленого під час розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4)безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6)розсудливо;

7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст. ст.278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, є недоведеним.

Відповідачем всупереч вказаному вище на спростування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів, а тому така постанова не може вважатись обґрунтованою.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином судом встановлено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена з порушенням вимог законодавства не у спосіб передбачений законами та Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, постанова від 02.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення, винесена заступником начальника ГУ ДПС у Тернопільській області Якимчуком П.М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1

ст. 164-1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

В іншій частині позову суд відмовляє, за безпідставністю, оскільки нормами адміністративного судочинства за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, в повноваження місцевого загального суду не входить визнання дій незаконними та противоправними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,8,11,94,99,159,160-163,171-2,246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , до Головного управління ДПС в Тернопільській області, юридична адреса: м. Тернопіль вул.. Білецька,1, , заступника начальника ГУДПС у Тернопільській області Якимчука Петра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 02 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , у вигляді накладення штрафу в сумі 51 грн за порушення вимог ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, провадження у справі закрити.

В задоволенні позову іншій частині - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Підволочиський районний суд тернопільської області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя - підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Н.Б.Сташків