Справа № 160/7221/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Справа № 160/7221/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Горбань Р.С. Анохін В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення 330272,97 грн., -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020р. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 та, з урахуванням виправленої позовної заяви від 10.07.2020р., просить:

- стягнути суму податкового боргу в сумі 330272,97 грн. з платника податку відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є платником податків та має податковий борг у розмірі 330272,97 грн., у тому числі: з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 304189,54 грн. (в тому числі пеня 72316,84 грн.), який виник 08.07.2019р. згідно податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019р. №, прийнятого на підставі акту перевірки від 14.11.2018р. №65520/04-36-13-04/ НОМЕР_1 ; з військового збору у сумі 25349,13 грн. (в тому числі пеня у сумі 6026,40 грн.), який виник 08.07.2019р. згідно податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019р. №, прийнятого на підставі акту перевірки від 14.11.2018р. №65520/04-36-13-04/ НОМЕР_1 ; з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 734,30 грн., який виник 08.03.2018р. згідно податкового повідомлення-рішення від 27.12.2017р. №, прийнятого на підставі акту перевірки з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з єдиного податку від 06.12.2017р. №31030/04-36-13-08/ НОМЕР_1 . Як зазначає позивач, наведені податкові повідомлення-рішення у відповідності до ст.56 ПК України в адміністративному/судовому порядку не оскаржуються, а тому є узгодженими та у зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені терміни суми грошових зобов`язань такі грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу з урахуванням вимог ст.57 ПК України. Також позивач зазначає, що у зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу контролюючим органом відповідно до ст.59 Податкового кодексу України за адресою відповідача було направлено рекомендованим листом податкову вимогу від 12.07.2019р. №397939-53, яку вручено 26.07.2019р. За викладеного, позивач зазначає, що він як контролюючий орган набуває права звернутися до суду з адміністративним позовом про стягнення суми податкового боргу позивача у сумі 330272,97 грн. у відповідності до вимог ст.ст. 14, 19, 50, 87 Податкового кодексу України. Додатково, у поясненнях від 11.09.2020р. та від 09.10.2020р. позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення №, № від 02.05.2019р. направлені та вручені позивачеві в порядку ст.42 ПК України, що позивачем не заперечується; позивачем в 2016 році отримано дохід від ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 1031234,31 грн. у вигляді додаткового блага, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, який нарахований/виплачений ПАТ «УкрСиббанк» без утримання та перерахування податку на доходи з фізичних осіб, проте, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік позивачем подано 01.02.2017р. без відображення доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості, податок з доходів фізичних осіб та військовий збір не нараховані і до бюджету не сплачені; пеня нарахована контролюючим органом у відповідності до вимог ст.129 ПК України, її суми обліковуються в інтегрованій картці платника, яка є доказом, що має істотне значення для вирішення справи, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 11.09.2020р. у справі №804/2924/17 (а.с.72,90).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, у письмовому відзиві на позов від 12.10.2020р. просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через їх недоведеність посилаючись на те, що позивачеві необхідно довести факт виникнення податкового боргу 08.07.2019р. та 08.03.2018р.; з аналізу ч.2 п.42.5 Податкового кодексу України вбачається, що законодавець призюмує отримання платником податків документів у разі його незнаходження за задекларованою адресою або у разі небажання отримання таких документів, таким чином, позивач повинен довести, що підставою узгодження податкового зобов`язання відбулось за наявності вищевказаних підстав, тобто, позивачем не доведено можливість застосування ч.2 п.42.5 Податкового кодексу України; позивачем на вимогу ухвали суду від 06.07.2020р. не було надано суду детального розрахунку пені із застосуванням облікової ставки НБУ з наданням доказів/пояснень щодо моменту виникнення податкового боргу та узгодження відповідачем податкових зобов`язань, що стали підставою для звернення до суду; матеріали справи не містять доказів виникнення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями №, № від 02.05.2019р., № від 27.12.2017р. і як підставу із зверненням до суду із позовом про стягнення заборгованості; позовна заява не містить обґрунтування застосованої пені із врахуванням облікової ставки НБУ, розмір заборгованості якої, запропонована позивачем до стягнення, яка є складовою розміру заборгованості (а.с.96-99).

Ухвалою суду від 15.07.2020р. було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 17.08.2020р. згідно до вимог ст.ст. 12, 180-183 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом наведеної ухвали (а.с.44).

17.08.2020р., у зв`язку із необхідністю надання представником позивача витребуваних судом доказів, у підготовчому засіданні була оголошена перерва до 14.09.2020р., що підтверджується протоколом підготовчого засідання від 17.08.2020р. (а.с.65-67).

Ухвалою суду від 14.09.2020р., у зв`язку із ненаданням позивачем витребуваних доказів, було продовжено строк підготовчого провадження до 14.10.2020р. та наступне підготовче засідання призначено на 12.10.2020р. (а.с.78, 79-80).

Ухвалою суду від 12.10.2020р. було закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 09.11.2020р. згідно до вимог ст.ст.180-183 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.107).

Згідно довідки секретаря судового засідання №524 від 18.11.2020р. дану справу було знято з судового розгляду 09.11.2020р. у зв`язку з перебуванням судді Конєвої С.О. з 27.10.2020р. на лікарняному (а.с.110).

Ухвалою суду від 01.12.2020р. було продовжено строк розгляду даної адміністративної справи до 25.12.2020р., наступне судове засідання призначено на 16.12.2020р., що підтверджується змістом відповідної ухвали та повісток про виклик (а.с.112,113,114).

Заслухавши представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган є суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

У ході судового розгляду справи судом були встановлені наступні обставини у даній справі.

Згідно наданих довідки про суми податкового боргу від 14.11.2019р., копій розрахунку суми податкового боргу по відповідачу від 09.07.2020р., розрахунків пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями №, № від 02.05.2019р., витягів з інтегрованої картки платника податків відповідача, відповідач має податковий борг на загальну суму 330272,97 грн., а саме: основний платіж (з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами декларування, з військового збору, з єдиного податку з фізичних осіб) - 200956,34 грн.; штрафні санкції - 50973,39 грн.; пеня - 78343,24 грн. (а.с.5-9,42,91,92).

Вказаний податковий борг виник внаслідок несплати у встановлені строки суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, а саме:

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 27.12.2017р. відповідачеві донараховано за платежем Єдиний податок з фізичних штрафні санкції на суму 734,30 грн., яке було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернуто на адресу контролюючого органу 08.02.2018р., дата виникнення податкового боргу - 08.03.2018р.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 02.05.2019р. відповідачеві нараховано грошове зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 185498,16 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 46374,54 грн., яке було отримано відповідачем 06.06.2019р., дата виникнення податкового боргу - 08.07.2019р.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 02.05.2019р. відповідачеві нараховано грошове зобов`язання за платежем Військовий збір за основним платежем 15458,18 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3864,55 грн., яке було отримано відповідачем 06.06.2019р., дата виникнення податкового боргу - 08.07.2019р., що підтверджується копіями відповідних податкових повідомлень-рішень, поштового повідомлення та поштового конверту, наявними у справі (а.с.10,11,18,21,22).

Окрім того, позивачем надано витяги з інтегрованої картки платника податків відповідача, згідно яких відповідачеві нарахована пеня за період з 19.02.2017р. по 15.06.2019р. згідно податкового повідомлення-рішення № від 02.05.2019р. у сумі 72316,84 грн., згідно податкового повідомлення-рішення № від 02.05.2019р. у сумі 6026,40 грн., нарахована згідно до ст.129 Податкового кодексу України (а.с.6,7).

У зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені строки узгоджених податкових зобов`язань, контролюючим органом були вжиті заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога форми «Ф» №397939-53 від 12.07.2019р. на загальну суму податкового боргу платника податку станом на 11.07.2019р. у загальному розмірі 330272,97 грн., у тому числі за основні платежі - 200956,34 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 50973,39 грн., пеня - 78343,24 грн., яка була отримана відповідачем 26.07.2019р., що підтверджується копіями відповідної вимоги та поштового повідомлення, наявними у справі (а.с.3,3-зворот).

Відповідно до вимог п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.

Згідно статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як передбачено пунктом 54.5. статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пунктів 95.1-95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України визначено, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом

За приписами абз. 1 пункту 129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день

Відповідно до абзацу «е» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень, якими визначені грошові зобов`язання, доказів оскарження якого у адміністративному та судовому порядку сторонами не надано, з урахуванням того, що відповідачем не надано доказів погашення такої заборгованості, яка вважається узгодженою, позовні вимоги про стягнення зазначеної заборгованості у вказаному розмірі підлягають задоволенню.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у його постанові від 19.05.2020р. у справі №809/12/17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Представник відповідача у ході судового розгляду справи належних і допустимих доказів сплати податкового боргу в сумі 330272,97 грн. у встановлені законодавством строки суду не надав, як і не надав доказів оскарження податкових повідомлень-рішень у встановленому законодавством порядку.

Є необґрунтованими та відхиляються судом посилання представника відповідача на те, що позивачеві необхідно довести факт виникнення податкового боргу 08.07.2019р. та 08.03.2018р.; позивачем на вимогу ухвали суду від 06.07.2020р. не було надано суду детального розрахунку пені із застосуванням облікової ставки НБУ з наданням доказів/пояснень щодо моменту виникнення податкового боргу та узгодження відповідачем податкових зобов`язань, що стали підставою для звернення до суду; матеріали справи не містять доказів виникнення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями №, № від 02.05.2019р., № від 27.12.2017р. і як підставу із зверненням до суду із позовом про стягнення заборгованості; позовна заява не містить обґрунтування застосованої пені із врахуванням облікової ставки НБУ, розмір заборгованості якої, запропонована позивачем до стягнення, яка є складовою розміру заборгованості, оскільки в матеріалах справи містяться витяги з інтегрованої картки платника податків відповідача, згідно яких відповідачеві нарахована пеня за період з 19.02.2017р. по 15.06.2019р. згідно податкових повідомлень-рішень № від 02.05.2019р., № від 02.05.2019р. (а.с.6,7), та наведені витяги є належними доказами щодо дат виникнення податкового боргу та щодо наявності у відповідача заборгованості зі сплати пені за період з 19.02.2017р. по 15.06.2019р. у загальному розмірі 78343,24 грн., наведені витяги з інтегрованої картки платника податку відповідача є належними та допустимими доказами згідно ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 11.09.2020р. у справі №804/2924/17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також і є безпідставними та відхиляються судом посилання представника позивача на те, що з аналізу ч.2 п.42.5 Податкового кодексу України вбачається, що законодавець призюмує отримання платником податків документів у разі його незнаходження за задекларованою адресою або у разі небажання отримання таких документів, таким чином, позивач повинен довести, що підставою узгодження податкового зобов`язання відбулось за наявності вищевказаних підстав, тобто, позивачем не доведено можливість застосування ч.2 п.42.5 Податкового кодексу України, так як факт отримання відповідачем податкових повідомлень-рішень, які стали підставою для нарахування відповідачеві податкового боргу, а також і податкової вимоги від 12.07.2019р. підтверджується копіями поштових повідомлень та поштового конверту, наявними у справі (а.с.3-зворот,18,22).

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 330272,97 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв`язку з чим судові витрати суб`єкта владних повноважень по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. з 28.12.2020р. по 31.12.2020р. включно, з 04.01.2021р. по 06.01.2020р. включно та з 11.01.2021р. по 16.01.2021р. включно у щорічній відпустці, повне судове рішення складається 18.01.2021р.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення 330272,97 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету податковий борг у сумі 330272,97 грн. (триста тридцять тисяч двісті сімдесят дві грн. 97 коп).

Судові витрати покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено - 18.01.2021р.

Суддя С.О. Конєва