Справа № 440/5786/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5786/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/5786/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради Полтавської області , Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

12.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Решетилівської міської ради Полтавської області (надалі - Решетилівська міська рада, відповідач), Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області, в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення Решетилівської міської ради від 14.07.2020 №1063-36-VII "Про посвідчення Решетилівській міській раді права комунальної власності на земельні ділянки", яким посвідчено право комунальної власності на земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Решетилівської міської ради (кадастровий номер :00:010:0132), а також виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію за територіальною громадою в особі Решетилівської міської ради права комунальної власності на цю ж земельну ділянку (кадастровий номер :00:010:0132, номер запису про право 37698484).

Позивач обґрунтовує звернення до суду тим, що відповідачем вчинено неправомірні дії, які призвели до державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку (кадастровий номер :00:010:0132), на яку позивачем виготовлено проект землеустрою в порядку реалізації гарантованого державою права особи на отримання у власність земельної ділянки, чим фактично позбавлено його можливості завершити реалізацію цього права.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення позивачем недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі із призначенням її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали суду від 30.10.2020 відповідач отримав 05.11.2020, проте правом надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Ухвалою суду від 13.01.2021 заперечення представника відповідача проти розгляду за правилами спрощеного провадження даної справи залишено без задоволення.

Розгляд справи здійснено судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

22.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до Решетилівської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у приватну власність площею 2,00 га, яка розташована за адресою Полтавська область Решетилівський район, кадастровий номер :00:010:0132 (а.с. 64). Вказана заява зареєстрована відповідачем за номером 3770/01-34 від 22.06.2020.

10.07.2020 та 13.07.2020 на спільному засіданні постійних комісій 36 позачергової сесії 7 скликання Решетилівської міської ради слухалось питання про посвідчення Решетилівській міській раді права комунальної власності на земельні ділянки, комісією вирішено з проектом рішення погодитись та внести його на розгляд сесії (а.с. 75, 77).

Рішенням 36 позачергової сесії 7 скликання Решетилівської міської ради від 14.07.2020 №1062-36-VII ОСОБА_1 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Решетилівської міської ради (кадастровий номер :00:010:0132), з підстав невідповідності розробленого проекту нормам земельного законодавства (а.с. 73).

Того ж дня іншим рішенням 36 позачергової сесії 7 скликання Решетилівської міської ради від 14.07.2020 №1063-36-VII Решетилівській міській раді посвідчено право комунальної власності на земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Решетилівської міської ради (кадастровий номер :00:010:0132, кадастровий номер :00:023:0001) (а.с. 78).

Позивач не погоджуючись із правомірністю пункту 1 рішення 36 позачергової сесії 7 скликання Решетилівської міської ради від 14.07.2020 №1063-36-VII щодо посвідчення права комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:010:0132, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку заявленим вимогам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 60 цього ж Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

При цьому за приписами п. 30 ч. 1 ст. 26 цього ж Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

З вищенаведеного правового регулювання випливає висновок про те, що посвідчення права комунальної власності на земельну ділянку є лише одним з етапів формування складу комунального майна за рахунок, як у даному випадку, державного, функції розпорядника якого, а не остаточного власника, як помилково вважає позивач, в подальшому здійснює орган місцевого самоврядування.

За таких обставин оскарженим рішенням позивач не був позбавлений права у подальшому претендувати на майно, у тому числі й спірну земельну ділянку, яке перейшло з державної у комунальну власність, що у свою чергу свідчить на користь висновку про те, що рішення Решетилівської міської ради від 14.07.2020 №1063-36-VІІ в оскарженій частині не порушує прав чи інтересів позивача.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне вказати, що завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Тобто, необхідними умовами для набуття особою права на судовий захист є:

- безпосередня участь цієї особи (позивача у справі) в переданих на вирішення до адміністративного суду публічно-правових відносинах;

- володіння позивачем у цих відносинах певним обсягом прав;

- вчинення неправомірного зазіхання державою на ці права у спірних правовідносинах, внаслідок чого належні позивачеві права набувають ознак порушених.

Наявність цих ознак є необхідною передумовою для одержання особою правового захисту та можливого застосування в подальшому державою заходів примусу на поновлення порушеного права шляхом прийняття адміністративним судом відповідного рішення.

У випадку ж коли особа не є безпосереднім учасником спірних правовідносин або дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень в цих відносинах не створюють для особи адміністративно-правових наслідків, то фактично має місце позов спрямований не на відновлення порушених прав, а на досягнення інших цілей, забезпечення яких не відповідає встановленим статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства.

Таким чином, особа може претендувати на захист своїх прав у судовому порядку лише в тому випадку, якщо вона є учасником відповідних відносин і в цих відносинах певним чином були порушені, невизнані або оспорені її права. В іншому випадку така особа не може бути носієм порушеного права, а отже вона не може бути суб`єктом права на судовий захист.

У будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав і, у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення має тягнути за собою відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.10.2015 № 21-2497а15 та від 27.10.2015 № 21-3658а15.

Рішення Решетилівської міської ради від 14.07.2020 №1063-36-VІІ, в оспореній позивачем частині, не порушує його прав чи інтересів, у зв`язку з чим відсутні й обставини, які б породжували певні права чи обов`язки для позивача.

Натомість рішення Решетилівської міської ради від 14.07.2020 №1062-36-VІІ, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безпосередньо впливає на його права та інтереси. Однак вимог про його оскарження позовна заява не містить.

Відтак, у позивача відсутнє порушене право, яке би потребувало судового захисту.

На підставі встановлених фактичних обставин справи та аналізу норм чинного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача в оспореній частині з одного боку та відсутність порушених прав позивача, які потребували б судового захисту, з іншого.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову суд відмовляє у повному обсязі за безпідставністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (с. Чапаєвка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Решетилівської міської ради Полтавської області (вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400, ), Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області (вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун