Справа № 280/1958/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 грудня 2020 року (о 15 год. 20 хв.)Справа № 280/1958/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Артоуз О.О.,

за участю секретаря Поліщука Я.В.,

представників позивача Русінової Т.Ю., Берчук С.Г.

представника відповідача Гребенюк І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (69008, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 81, )

до Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - позивач, ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ») до Офісу великих платників податків ДПС (далі - відповідач, Офіс ВПП), у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 05.03.2020 року щодо завищення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2019 року на 751 грн. та № від 05.03.2020 року щодо збільшення суми грошового зобов`язання на 1 428 679,00 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 357 169,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу щодо завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за господарськими операціями з ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ», ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ», ПП НВФ «ПРОМХІМЕКСПОРТ-2005», ТОВ «КАЙЛАС ЛТД», ТОВ «ТД «ЛІВАР», ТОВ «СПЕЦТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ», ТОВ «ВЕРАГРУП», ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ», ТОВ «ДНІПРОСПЛАВМЕТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ» ґрунтуються лише на припущеннях, а не на належних та допустимих доказах. При цьому надані позивачем до перевірки первинні документи містять усі необхідні обов`язкові реквізити, підписи посадових осіб та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Наявність всіх документів, необхідних для ведення господарської діяльності, є підставою для формування валових витрат та податкового кредиту. Висновки контролюючого органу в акті перевірки є прямо протилежними фактичним обставинам та фактичному змісту усіх документів, що надавалися для перевірки. Крім того, позивач не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності власної вини. Вважає, що норми ПК України не ставлять у залежність право платника податку на податковий кредит від фактичної сплати сум податків до бюджету постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки. Крім того, прийняте податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020 року не відповідає предмету перевірки та обставинам справи, сума від`ємного значення не пов`язана з господарськими операціями, які здійснювались ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» у жовтні-листопаді 2019 року.

Ухвалою суду від 25.03.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 23.04.2020 року.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, подав відзив на позов, в обґрунтування заперечень зазначив, що проведеною перевіркою встановлено документування операцій з контрагентами-постачальниками ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ», ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ», ПП НВФ «ПРОМХІМЕКСПОРТ-2005», ТОВ «КАЙЛАС ЛТД», ТОВ «ТД «ЛІВАР», ТОВ «СПЕЦТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ», ТОВ «ВЕРАГРУП», ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ», ТОВ «ДНІПРОСПЛАВМЕТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ» та відображення їх в бухгалтерському обліку без можливості підтвердження таких операцій постачальником/підрядником. У зазначених вище підприємств відсутні трудові та матеріальні ресурси для виробництва, відсутнє придбання продукції у виробників (використовувалась інформація комп`ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем податкової служби) вищезазначеного товару, встановлено документальне оформлення нереальних господарських операцій з придбання товарів, оскільки відсутнє реальне (законне) джерело походження ідентифікованого товару, а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг або реального задекларованого виробництва. Надані до перевірки ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ», видаткові накладні, ТТН, податкові накладні, не є достатніми доказами фактичного виконання поставок (виконання робіт); господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими схемами штучного руху товарів постачальниками свідчить про безтоварність операцій, які підлягали перевірці що виключає правомірність їх відображення у податковому кредиті ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ». Вважає, що спірні рішення винесено законно та обґрунтовано. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.04.2020 відкладено підготовче засідання на 19.05.2020.

15.06.2020 позивач подав відповідь на відзив, у якому додатково до раніше висловлених аргументів вказує, що контрагенти позивача мали достатні трудові та матеріальні ресурси для виконання робіт та поставки товару. Також позивач звертає увагу на те, що у постачальників відсутній обов`язок купувати товар лише у виробників. Крім того, зазначає, що висновки контролюючого органу базуються на податковій інформації, яка належним чином не перевірена та документально не обґрунтована, а також не охоплює весь період господарської діяльності контрагентів. Вважає, що відповідачем не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Ухвалою суду від 16.06.2020 зупинено провадження у справі з метою надання сторонам часу для примирення, підготовче судове засідання призначено на 03.09.2020.

22.06.2020 відповідачем направлено до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких Офіс ВПП зазначає, що в ході перевірки досліджувались два періоди: жовтень 2019 та листопад 2019, перевіркою встановлено відсутність реального джерела походження товару / робіт на суму ПДВ 1 429 430 грн. Також просив суд не приймати до уваги копії маршрутних листів з огляду на те, що вони були відсутні на час складання податкової звітності.

Ухвалою суду від 03.09.2020 продовжено строк зупинення провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 06.10. 2020.

Ухвалою суду від 06.10.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.10.2020. Розгляд справи по суті відкладено на 05.11.2020.

З огляду на те, що 05.11.2020 представники сторін у судове засідання не з`явилися, ухвалою суду від 05.11.2020 розгляд справи були відкладено та призначено судове засідання на 01.12.2020.

Під час розгляду справи по суті представники позивача підтримали позовні вимоги, з підстав, викладених в адміністративному позові. Просили суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві. Просить суд відмовити у задоволені позову.

У судовому засіданні 01.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 15.04.1994, перебуває на податковому обліку в Офісі ВПП, є платником податку на додану вартість.

У період з 27.01.2020 року по 14.02.2020 року Офісом великих платників податків ДПС проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» з питань достовірності декларування суми від`ємного значення податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за листопад 2019 року, із задекларованою сумою від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень урахуванням декларацій за попередні періоди, показники яких, мають вплив на декларування від`ємного значення листопада 2019р. (а саме декларації за жовтень 2019р).

На підставі перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Дніпроспецсталь», код ЄДРПОУ 0186536 з питань достовірності декларування суми від`ємного значення податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за листопад 2019 року, із задекларованою сумою від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень (рядок 19 - 16 849 107 грн.) з урахуванням декларацій за попередні періоди, показники яких, мають вплив на декларування від`ємного значення листопада 2019р. (а саме декларації за жовтень 2019р. № від 18.11.2019р.) № 11/28-10-51-04/00186536 від 18.02.2020 (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» вимог податкового законодавства, а саме:

- п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст.200 ПК України, пп.1 та пп. 5 п. 4 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016р. № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016р. за № 159/28289 (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення суми від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.21) на 751 грн. в т. ч. по періодах: жовтень 2019 р. - 751 грн., листопад 2019 р. - 751 грн.

- занижено cуму ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України (р.18) за жовтень 2018 року, у розмірі 1 428 679 грн.

- завищено показник р.10.3 податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 р. на 5 390 272 грн., та податкової декларації з ПДВ за листопад 2019 р. на 10 191 101 грн.

Позивач не погодився з висновками перевірки та подав заперечення на Акт перевірки від 21.02.2020.

За результатами розгляду поданих заперечень Офіс ВПП надав відповідь від 04.03.2020, відповідно до якої заперечення залишені без задоволення, а висновки Акту перевірки визнані обґрунтованими.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020 щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2019 року на 751 грн. у зв`язку з порушенням п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст.200 ПК України, пп.1 та пп. 5 п. 4 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016р. № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016р. за № 159/28289 (зі змінами та доповненнями), та

- податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020 щодо збільшення податкового зобов`язання на 1 428 679,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 357 169,75 грн. (загальна сума 1 785 848,75 грн.) у зв`язку з порушенням п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст.200 ПК України.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу про порушення податкового законодавства та прийнятим на їх підставі податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 05.03.2020:

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (тут і в подальшому в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (пп.14.1.231 п.14.1 ст.14).

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (зі змінами) (далі - Закон №996-XIV ) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч.2 ст9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з абзацом першим п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування показників податкової звітності, зокрема, податкового кредиту, від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду та суми бюджетного відшкодування, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування показників податкової звітності, зокрема, податкового кредиту, від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду та суми бюджетного відшкодування, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст.77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст.77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судом встановлено, що у період перевірки ПрАТ «Дніпроспецсталь» мало господарські відносини з ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ», ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ», ПП НВФ «ПРОМХІМЕКСПОРТ-2005», ТОВ «КАЙЛАС ЛТД», ТОВ «ТД «ЛІВАР», ТОВ «СПЕЦТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ», ТОВ «ВЕРАГРУП», ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ», ТОВ «ДНІПРОСПЛАВМЕТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ»

Зокрема 04.12.2014 між ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ» (постачальник) та ПрАТ «Дніпроспецсталь» (покупець) укладено договір поставки № 11140792 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити феросплави та інші матеріали на умовах, викладених у цьому договорі.

Як вказано у договорі, товар постачався на умовах DAP склад покупця, в асортименті, на умовах, в кількості та строки, визначені в Специфікаціях до вказаного Договору, які є його невід`ємною частиною.

Оплата за придбаний товар згідно п. 4.1 Договору здійснюється у розмірі 100% протягом 60 календарних днів з дати прийняття товару та надання рахунку.

За видатковими накладними № РН-0000053 від 05.10.2018 та РН-0000050 від 04.10.2018, рахунками-фактурами № СФ-0000051 від 05.10.2018, № СФ-0000050 від 4.10.2018, податковими накладними № 1 від 02.09.2019, № 2 від 15.02.2019 здійснено поставку товару покупцю.

Транспортування товару здійснювалось згідно товарно-транспортних накладних 52 від 05.10.2018 та 49 від 04.10.2018, товар був прийнятий покупцем, про що свідчать відмітки на товарно-транспортних накладних і видаткових накладних, також складено прибуткові ордери № 124 та 123.

Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями прибуткових ордерів, накладними на відпуск та витягом з оборотно-сальдової відомості за жовтень-листопад 2018.

Доводи відповідача про те, що ФОП ОСОБА_1 не залучалась ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ» до здійснення перевезення, відсутні податкові накладні, згідно звіту за формою 1-ДФ (ПДФО) за 1 квартал 2019, постачальник не здійснював будь-яких виплат ФОП ОСОБА_1 не приймаються судом до уваги з огляду на те, що відсутність у 1 кварталі 2019 року зареєстрованих податкових накладних з перевезення товару взагалі не має відношення до встановлення факту перевезення вантажу у 4 кварталі 2018 року, оскільки податкова накладна повинна була бути складена до настання зазначеного контролюючим органом кварталу.

Положення нормативних актів України надають замовнику і перевізнику право самостійно визначати умови і строки здійснення виплат за послуги з перевезення, які не обов`язково будуть співпадати з наступним кварталом за періодом надання послуг. Відсутність виплат у 1 кварталі 2019 року не може свідчити про відсутність перевезення вантажу у жовтні 2018 року й не може підтвердити висновки відповідача щодо нереальності руху товару.

Крім того, організація перевезення вантажу може здійснюватися на підставі договору транспортного експедирування, комісії або іншої цивільно-правової угоди з третьою особою. ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ» мало право залучити третіх осіб, які будуть діяти від свого імені та самостійно забезпечувати організацію перевезення (від свого імені укладати договори та оплачувати послуги з перевезення вантажу), що виключає необхідність здійснення безпосередньо Постачальником виплат на користь ФОП ОСОБА_1 та відображення таких виплат у податковій звітності.

Відповідачем не встановлені дійсні обставини правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ» та зроблені висновки не на підставі документів, а лише з огляду на наявну у нього податкову інформацію.

У відзиві на позовну заяву для підтвердження своєї позиції відповідач вказує, що згідно аналізу ЄРПН ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ» не здійснювало придбання дрібняка коксового КМ-1 у підприємств, зазначених в сертифікаті якості, протягом всього періоду здійснення господарської діяльності. На підставі зазначеного відповідач робить висновки, що первинні документи не мають ніякого відношення до здійснення господарських операцій з придбання дрібняка коксового КМ-1 та відсутній факт законного введення в обіг / реального задекларованого виробництва товару.

Загальні норми цивільного законодавства передбачають, що ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ» має право самостійно визначати контрагентів для укладення договорів поставки й отримання товару для його подальшої реалізації, жодного обмеження у виборі контрагента не встановлено.

Отже ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ» мало право отримати товар у будь-якого продавця товару. Постачальник не зобов`язаний був здійснювати придбання товару лише у виробників чи вантажоодержувачів за сертифікатом якості. Придбання товару у третіх осіб, які не є підприємствами, зазначеними у сертифікаті якості, не впливає на дійсність правочину чи реальність господарської операції.

Судом, також, не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що у лютому 2019 у ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ» відсутнє придбання дрібняка коксового КМ-1, оскільки поставка товару позивачу була здійснена у жовтні 2018, тобто до зазначеного періоду.

Доводи відповідача про відсутність реального джерела походження товару базуються лише на інформації з ЄРПН, однак рішення не може ґрунтуватися на податковій інформації та припущеннях, що підтверджується Постановами Верховного Суду від 29 травня 2020 року по справі № 808/1484/16, від 27 січня 2020 року по справі № 2040/5325/18.

Таким чином ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» підтверджено належними доказами поставку товару й правомірність включення до складу податкового кредиту суму ПДВ за господарськими операціями з ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ». Доводи відповідача щодо нереальності господарських операції не підтверджені належними і допустимими доказами.

Щодо виконання робіт ТОВ «Чорметремонт»:

31.01.2019 між позивачем та ПП «Чорметремонт» укладено договір №14190042, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з поточного та капітального ремонтів будівель та споруд ПрАТ «Дніпроспецсталь».

Протягом лютого-жовтня 2019 позивачем за вказаним договором до складу податкового кредиту віднесено ПДВ за операціями з придбання ремонтних робіт на суму 239 188,80 грн. за податковими накладними, виписаними ПП «Чорметремонт» (виконавцем).

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій за вказаним договором надано: додаткові угоди, рахунки на оплату, акти приймання виконаних робіт, наряди-допуску, акти-допуску, акти на матеріали, акти на отримання і списання матеріалів.

Виконання робіт ПП «Чорметремонт» на території ПрАТ «Дніпроспецсталь» підтверджується також відповідними зверненнями на отримання пропусків співробітниками ПП «Чорметремонт» для безперешкодного доступу на територію підприємства.

Відповідач, для підтвердження своєї позиції посилається на те, що особи, яким видавались перепустки, згідно звітів ЄСВ не працювали на ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ».

Умови договору № 14190042 від 31.01.2019 (п. 2.4.1 Договору), укладеного між ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ» та ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ», передбачають, що підрядник має право залучати третіх осіб (субпідрядників) до виконання робіт за договором. Отже, умови укладеного договору допускають виконання підрядником робіт своїми силами або із залученням третіх осіб.

В акті перевірки податковий орган сам зазначає про те, що податковий кредит ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ» сформовано за рахунок податкових накладних виписаних від ряду підприємств, з номенклатурою, аналогічною номенклатурі, зазначеній в податкових накладних складених ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ» на адресу ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ». Тобто під час перевірки вже було встановлено те, що ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ» виконувались підрядні роботи із залученням третіх осіб (субпідрядників).

Відсутність трудових відносин між особами, які виконували роботу, та ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ» не свідчить про невиконання робіт.

Крім того, до матеріалів адміністративної справи надано докази на підтвердження прийняття виконаних робіт від ПП «Чорметремонт». Документи, які надані позивачем, суд вважає достатніми і такими, що підтверджують факт виконання робіт та настання змін в майновому стані платника податків. Надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Положення.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ НВФ «Промхімекспорт-2005», за результатами яких позивачем до складу податкового кредиту, відповідно до податкового декларації з ПДВ у жовтні 2019, включено суму ПДВ 108 149,5 грн., то судом під час розгляду справи встановлено наступне.

В межах укладеного позивачем (покупець) та ТОВ НВФ «Промхімекспорт-2005» (постачальник) договору № 11130081 від 03.01.2013 (з урахуванням додаткових угод та специфікацій, які є невід`ємними частинами цього договору), умовами якого, серед іншого передбачено, що поставка товару здійснюється за умовами DAP на склад покупця, а оплата вартості кожної партії постановленого товару здійснюється покупцем у 100% розмірі її вартості протягом 60 календарних днів з дати прийняття товару.

Протягом лютого-травня 2019 постачальником здійснено поставку партії товару, а позивачем у жовтні 2019 віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ 108 149,5 грн. на підставі податкових накладних, які були видані постачальником під час виконання договору та поставки партії товару 05.11.2018р. та 07.11.2018.

Факт поставки товару позивачем підтверджується рахунками № СФ-00000008 від 08.04.2019, СФ-00000007 від 08.04.2019, СФ-00000006 від 03.04.2019, СФ-00000005 від 11.03.2019, СФ-00000004 від 06.03.2019, СФ-00000003 від 20.02.2019, СФ-00000002 від 13.02.2019, видатковими накладними № РН-00000008 від 08.04.2019, РН-00000007 від 08.04.2019, РН-00000006 від 03.04.2019, РН-00000005 від 11.03.2019, РН-00000004 від 06.03.2019, РН-00000003 від 20.02.2019, РН-00000002 від 13.02.2019, ТТН № 8 від 08.04.2019, № 7 від 08.04.2019, № 6 від 03.04.2019, № 5 від 11.03.2019, № 4 від 06.03.2019, № 3 від 20.02.2019, № 2 від 13.02.2019.

Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями прибуткових ордерів, вимогами на відпуск матеріалів та витягом з оборотно-сальдової відомості.

Відповідач вказує, що водій зазначений у ТТН, є керівником та головним бухгалтером ПП НВФ "Промхімекспорт-2005", відповідно АРМ НАІС ДАІ, відомості щодо транспортних засобів, що зазначені в товарно-транспортних накладних відсутні.

За умовами договору №11130081 від 03.01.2013 товар поставляється узгодженими партіями на умовах DAP (склад покупця) згідно з міжнародними правилами Інкотермс-2010, що покладає обов`язок з перевезення товару на продавця.

Трудове законодавство допускає виконання однією особою обов`язків за кількома посадами, такі дії не є порушенням вимог законів або неможливим. Таким чином Саєнко В.В. , будучи директором ПП НВФ «ПРОМХІМЕКСПОРТ-2005», фактично міг виконувати функції водія та забезпечувати доставку вантажу на адресу ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ», заборона виконання декількох обов`язків на підприємстві жодним нормативним актом не передбачена.

Не є належним обґрунтуванням заперечень з боку відповідача наведення відсутності відомостей/даних про транспортний засіб, яким здійснювалось перевезення вантажу: ПП НВФ «ПРОМХІМЕКСПОРТ-2005» не обмежено у праві використовувати не тільки власний транспорт, але й транспортний засіб третіх осіб (оренда, лізинг, послуги).

Факт використання транспортного засобу ПП НВФ «ПРОМХІМЕКСПОРТ-2005» та доставки товару позивачу додатково підтверджують маршрутні листи, які містять данні про транспортний засіб, підпис водія, відмітки про в`їзд транспорту на територію ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ».

Вимога відповідача про не дослідження та ненадання правової оцінки маршрутним листам не підлягає задоволенню, оскільки порушує вимоги ст. 242 КАС України щодо необхідності повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Відсутність у ПП НВФ «ПРОМХІМЕКСПОРТ-2005» за даними податкової звітності трудових та матеріальних ресурсів для самостійного виконання договірних зобов`язань, також, не вказує на неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставку та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг).

Дійсність і реальність договорів та правомірність виписаних за ними, зокрема, податкових накладних та інших первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, не обумовлена наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності. Жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум податку на додану вартість, фактично сплачених в ціні придбання товару на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентом правил господарської діяльності, зокрема щодо наявності нерухомості, матеріальних ресурсів, власного автотранспорту, тощо. Контрагент не позбавлений можливості відповідно до діючого цивільного законодавства здійснювати господарську діяльність, укладаючи договори підряду, оренди, аутсорсингу, тощо. В акті перевірки відсутня інформація, що податковий орган досліджував та встановив обставини того, що вказані операції не могли бути вчинені контрагентами позивача з залученням орендованих транспортних засобів, праці найманих працівників на підставі відповідних цивільно-правових угод, укладених вказаними контрагентами позивача з третіми особами.

Законодавством України не передбачено обов`язковість наявності на праві власності (на балансі підприємства) майна, обладнання, устаткування та інших видів майна, які відносяться до категорії основних засобів. Для забезпечення потреб діяльності можуть залучатися комплексні послуги сторонніх організації, придбання у власність будь-яких основних засобів у даному випадку не є обов`язковим та у більшості випадків не є раціональним, та економічно обґрунтованим.

Стосовно трудових ресурсів Постачальника відповідач не враховує, що кількість штатних працівників не впливає на результат праці, тому що законодавство України не містить заборони щодо залучення для співпраці суб`єктів господарювання будь яких організаційно-правових форм, а посилання на відсутність такої інформації не може бути підставою для невизнання реальності господарських операцій.

Вищенаведене підтверджується й позицією Верховного Суду, викладеною у Постановах від 18 березня 2020 року по справі № 826/1231/16, від 10 квітня 2020 року по справі 804/1984/16, від 24 березня 2020 року по справі № 815/1439/15, від 07 травня 2020 року по справі № 826/2999/16, від 27 січня 2020 року по справі № 2040/5325/18, від 22 жовтня 2019 року по справі № 822/5413/15, від 11 березня 2020 року по справі № 826/5678/18.

З огляду на вказане суд вважає, що наявні у позивача первинні та інші документи є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському та податковому обліку. Висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, що зрештою сформувало від`ємне значення, є необґрунтованим, що виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Щодо господарських операцій з ТОВ «КАЙЛАС ЛТД», ТОВ «ТД «ЛІВАР», ТОВ «СПЕЦТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ», ТОВ «ВЕРАГРУП», ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ», ТОВ «ДНІПРОСПЛАВМЕТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ»:

23.07.2013 між TOB «КАЙЛАС ЛТД» (постачальник) та ПрАТ «Дніпроспецсталь» (покупець) укладено договір поставки № 11130580 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення на умовах, викладених у цьому договорі.

Як вказано у договорі, товар постачався в асортименті, на умовах, в кількості та строки, визначені в Специфікаціях до вказаного Договору, які є його невід`ємною частиною.

Оплата за придбаний товар згідно п. 4.1 Договору здійснюється у розмірі 100% протягом 60 календарних днів з дати прийняття товару та надання рахунку.

За видатковою накладною № 15 від 13.05.2019, рахунком № 10 від 13.05.2019, податковою накладною № 1 від 13.05.2019 здійснено поставку товару покупцю.

Поставка здійснювалась на умовах самовивозу позивачем.

Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями прибуткового ордеру № 50, вимогою на відпуск та витягом з оборотно-сальдової відомості за травень 2019.

Фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та TOB «КАЙЛАС ЛТД» підтверджується доданими первинними та іншими документами, які оформлені у відповідності до вимог законодавства та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій. Відповідачем ані в акті перевірки, ані в судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б вказували на невідповідність документів нормам цивільного законодавства.

15.06.2012 між TOB «ТД «ЛІВАР» (постачальник) та ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» (покупець) укладено договір поставки № 11120561 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити феросплави та інші матеріали на умовах, викладених у цьому договорі.

За видатковою накладною № РН-0000049 від 23.10.2019 та рахунком № СФ-0000056 від 23.10.2019, податковою накладною № 4 від 23.10.2019 здійснено поставку товару покупцю.

Транспортування товару здійснювалось згідно товарно-транспортної накладної № 49 від 23.10.2019 за замовленням постачальника.

Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями прибуткового ордеру, вимогою на відпуск та витягом з оборотно-сальдової відомості за жовтень 2019.

Оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.

16.10.2018 між ТОВ «СПЕЦТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ» (постачальник) та ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» (покупець) укладено договір поставки № 11180525 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, викладених у цьому договорі.

За видатковою накладною № 28 від 24.06.2019, рахунком № 26 від 24.06.2019, податковою накладною № 9 від 24.06.2019 здійснено поставку товару покупцю.

Транспортування товару здійснювалось згідно товарно-транспортної накладної 28 від 24.06.2019, товар був прийнятий покупцем, про що свідчать відмітки на товарно-транспортних накладних і видаткових накладних, також складено прибутковий ордер № 109/С.

Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями прибуткового ордеру, вимогою на відпуск матеріалів та витягом з оборотно-сальдової відомості за червень-липень 2019.

Оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.

Позивачем (покупець) з метою здійснення власної господарської діяльності було укладено з ТОВ «ВЕРАГРУП» договір поставки №11160749 від 12.12.2016, предметом якого є поставка за умовами DAP на склад покупця товару.

Під час розгляду справи судом встановлено, що господарське зобов`язання виконано сторонами у повному обсязі, а саме: за видатковою накладною 29 від 26.12.2018, рахунком № 29 від 26.12.2018, податковою накладною 2 від 26.12.2018 здійснено поставку товару покупцю.

Транспортування товару здійснювалось згідно товарно-транспортної накладної 51 від 26.12.2018, товар був прийнятий покупцем, про що свідчать відмітки на товарно-транспортних накладних і видаткових накладних.

Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями прибуткового ордеру, вимогою на відпуск матеріалів та витягом з оборотно-сальдової відомості за грудень 2018.

Оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.

Також, між ПрАТ «Дніпроспецсталь» та ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ» укладено Договір поставки №11170479 від 7.09.2017 на придбання товару, асортимент якого, ціна, кількість узгоджуються сторонами в додатках (специфікаціях) до договору.

За видатковими накладними № М000000100 від 25.04.2019, № М000000112 від 12.04.2019, № М000000047 від 26.02.2019, рахунками № М000000146 від 25.04.2019, № М000000133 від 12.04.2019, № М000000063 від 26.02.219 здійснено поставку товару покупцю.

Транспортування товару здійснювалось згідно товарно-транспортних накладних № РМ100 від 25.04.2019, РМ112 від 12.04.2019, № РМ47 від 26.02.2019, товар був прийнятий покупцем, про що свідчать відмітки на товарно-транспортних накладних і видаткових накладних, також складено прибуткові ордери.

Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями прибуткового ордеру, вимогою на відпуск матеріалів та витягом з оборотно-сальдової відомості.

У жовтні 2019 позивачем до складу податкового кредиту віднесено ПДВ за операціями з придбання товару на суму 290 412,09 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ» (постачальник).

Оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.

20.07.2017 між ТОВ «ДНІПРОСПЛАВМЕТ» (постачальник) та ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» (покупець) укладено договір поставки № 11170420 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, викладених у цьому договорі.

За видатковою накладною № 06 від 15.03.2019 та рахунком № 06 від 15.03.2019, податковою накладною № 2 від 15.03.2019 здійснено поставку товару покупцю.

Транспортування товару здійснювалось згідно товарно-транспортної накладної № 06 від 15.03.2019 " за замовленням постачальника.

Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями прибуткового ордеру, вимогою на відпуск та витягом з оборотно-сальдової відомості за березень-квітень 2019.

Оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.

13.05.2019 між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ» (постачальник) та ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» (покупець) укладено договір поставки № 11190257 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити феросплави та інші матеріали на умовах, викладених у цьому договорі.

За видатковими накладними № 258 від 25.09.2019, № 259 від 25.09.2019, № 260 від 25.09.2019, № 261 від 25.09.2019, № 262 від 25.09.2019 та рахунками № 289 від 25.09.2019, № 290 від 25.09.2019, № 291 від 25.09.2019, № 292 від 25.09.2019, № 293 від 25.09.2019 здійснено поставку товару покупцю.

Транспортування товару здійснювалось згідно товарно-транспортної накладної № Р267 від 25.09.2019 за замовленням постачальника.

Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями прибуткового ордеру, вимогою на відпуск та витягом з оборотно-сальдової відомості за вересень-жовтень 2019.

Фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ» підтверджується доданими первинними та іншими документами, які оформлені у відповідності до вимог законодавства та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій. Відповідачем ані в акті перевірки, ані в судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б вказували на невідповідність документів нормам цивільного законодавства.

Норми ПК України передбачають, що аналіз реальності господарської операції та факту реалізації товару Постачальником повинен здійснюватися на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку позивача, наявності зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної за спірною операцією та належним чином оформлених первинних документів.

Податкові накладні за господарськими операціями з ТОВ «КАЙЛАС ЛТД», ТОВ «ТД «ЛІВАР», ТОВ «СПЕЦТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ», ТОВ «ВЕРАГРУП», ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ», ТОВ «ДНІПРОСПЛАВМЕТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ» зареєстровані у ЄРПН, даний факт відповідачем не оспорюється.

Фактичне виконання укладених договорів ТОВ «КАЙЛАС ЛТД», ТОВ «ТД «ЛІВАР», ТОВ «СПЕЦТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ», ТОВ «ВЕРАГРУП», ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ», ТОВ «ДНІПРОСПЛАВМЕТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ» підтверджується наданими позивачем копіями видаткових та податкових накладних, рахунками-фактурами, оборотно-сальдовими відомостями, накладними на відпуск матеріалів, прибутковими ордерами, платіжними дорученнями. Під час перевірки позивача всі первинні документи досліджувалися податковим органом та в акті перевірки відсутні будь-які зауваження до цих документів.

Таким чином, наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що господарські відносини між позивачем та ТОВ «КАЙЛАС ЛТД», ТОВ «ТД «ЛІВАР», ТОВ «СПЕЦТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ», ТОВ «ВЕРАГРУП», ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ», ТОВ «ДНІПРОСПЛАВМЕТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ» мали реальний характер, придбані товари використані позивачем у власній господарській діяльності, підтверджені належним чином оформленими первинними документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та були належним чином відображені у податковій звітності.

В своєму відзиві та Акті перевірки відповідач зазначає про дослідження руху товару за ланцюгом постачання, як одного з аргументів податкового органу щодо нереального характеру операцій.

Втім, на переконання суду, такі дані жодним чином не можуть свідчити про нереальність/фіктивність правочинів позивача з контрагентами-постачальниками, оскільки посилання на рух товарів/послуг за ланцюгом постачання не може бути доказом нереального характеру господарських операцій.

В даному випадку, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Суд зазначає, що висновки контролюючого органу базуються на податковій інформації, при цьому контролюючим органом не здійснено ґрунтовного аналізу сутності та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Як слідує із висновку Верховного Суду (постанова від 20.03.2018 у справі №804/939/16) податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Крім того, позивач не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності власної вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як невід`ємного елементу верховенства права (ст.8 Конституції України), індивідуальний характер відповідальності - тобто що відповідати має саме той, хто припустився порушення (ст.61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст.129 Конституції України).

Норми ПК України не ставлять у залежність право платника податку на податковий кредит від фактичної сплати сум податків до бюджету постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання, зокрема тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а не повноваженнями осіб із складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.

Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Такий підхід узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податків не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Згідно узагальненої практики Вищого адміністративного суду України з даного питання, що викладена в листі від 02.06.2011р. №742/11/13-11: «Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг, який декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.»

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків.

Тобто, добросовісний платник податків, яким є позивач, не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Вказане підтверджується й висновками Верховного Суду, вкладеними у Постановах від 02 червня 2020 року по справі № 620/1024/19, від 12 травня 2020 року по справі № 813/621/15, від 11 березня 2020 року по справі № 826/5678/18.

В Рішенні від 6 липня 2006 р. у об`єднаних справах C-439/04 і C-440/04 Аксель Кіттель проти Уряду Бельгії (C-439/04) і Уряд Бельгії проти Реколта Рісайклінг СПРЛ (C-440/04), Суд ЄС постановив, що якщо одержувач товарів, що поставляються, є особою зі статусом платника податків, яка не знала і не могла знати про те, що операція, яка розглядається, пов`язана з шахрайством зі сторони продавця, ст.17 Шостої Директиви Ради 77/388/ЄЕС від 17 травня 1977 р. про гармонізацію законодавства країн - членів ЄС в частині податків з обороту - загальна система податку на додану вартість: єдина база нарахування, з урахуванням змін, внесених Директивою Ради ЄС 95/7/ЄС від 10 квітня 1995 р., повинна трактуватися як така, що виключає норму національного права, у відповідності з якою той факт, що операція з продажу вважається недійсною - в силу положень цивільного права, відповідно до якого така операція визнається нікчемною як така, що суперечить громадському порядку і здійснена на протиправних началах зі сторони продавця - призводить до того, що платник втрачає право на податковий кредит. У даному контексті не важливо, чи є операція недійсною в силу шахрайського ухилення від сплати ПДВ чи будь-якого іншого шахрайства.

Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми витрат та/чи податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань.

Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у в Акті перевірки не встановлені.

В акті перевірки не наведені докази щодо узгоджених дій позивача з його контрагентом, які б вказували на вчинення умисного порушення податкового законодавства, так само як і відсутні докази того, що позивач міг знати про порушення, які вчиняються його контрагентом.

Верховним Судом України та Вищим адміністративним судом України неодноразово наголошувалося, що у чинному законодавстві України відсутнє визначення поняття "добросовісний платник податків". Так само законодавство не містить певних критеріїв добросовісності платника податків. Разом з тим, слід визнати обґрунтованим застосування на практиці цього підходу, оскільки подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку у галузі оподаткування навіть за наявності певних прогалин у законодавстві.

З огляду на викладене, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням контрагентами контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами. Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Водночас, податковим органом в Акті перевірки не наведено факти, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності своїх контрагентів та подальших постачальників по ланцюгу постачання (в акті відсутня інформація щодо: порушення кримінальних справ стосовно постачальників, оперативних заходів для розшуку посадових осіб/засновників контрагентів та відібрання у таких осіб пояснень щодо ведення господарської діяльності). Реальність виконання господарських операцій з огляду на їх зміст та оформлення не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами договорів купівлі-продажу та поставки, товари не були фактично поставлені.

Необґрунтованість податкової вигоди настає у разі використання платником штучних форм господарської діяльності, які не відповідають дійсному економічному змісту господарської операції, з метою одержання податкової економії без відповідних економічних підстав.

Використання платником нелегальних способів ухилення від оподаткування податковою перевіркою не виявлено. Доказів на підтвердження домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою, що притаманна даному виду господарської операції, податковою інспекцією в акті не зазначено.

Притягнення до відповідальності платника податків має відбуватись виключно за порушення норм податкового законодавства, оскільки така відповідальність передбачена спеціальними нормами і є самостійним видом юридичної відповідальності, яка застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності і незалежно від того, чи визнані відповідні угоди недійсними або є нікчемними.

Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента. Вищенаведений висновок ЄСПЛ підтвердив у рішенні по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії. У п. 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника з тим, щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б. Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Відповідні наслідки у податковому обліку платника податків створюють не самі по собі правочини, а здійснювані ним господарські операції. Згідно зі ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Тобто господарська операція повинна спричиняти реальні наслідки її вчинення - зміну майнового стану платника податків.

Обставина щодо наявності реальних змін у податковому, бухгалтерському обліку позивача відповідачем не спростована - в акті перевірки відсутнє жодне посилання на первинний документ, який би не відповідав змісту здійсненої поставки.

На підстав викладеного суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з урахуванням господарських операцій з контрагентами ТОВ «ДНІПРОТЕХМЕТ», ПП «ЧОРМЕТРЕМОНТ», ПП НВФ «ПРОМХІМЕКСПОРТ-2005», ТОВ «КАЙЛАС ЛТД», ТОВ «ТД «ЛІВАР», ТОВ «СПЕЦТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ», ТОВ «ВЕРАГРУП», ТОВ «МЕТАЛ-МАРКЕТ», ТОВ «ДНІПРОСПЛАВМЕТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАРКЕТМЕТ», у зв`язку з чим твердження контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими та недоведеними, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020 року є протиправним і підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 05.03.2020:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 21.1.1. п. 21.1. ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами регулюється Порядком, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 року.

Згідно п. 1 Розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок, результати документальних перевірок оформлюються у формі акту або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.

Відповідно до п. 3 Розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно першого абзацу підпункту 2 п. 4 Розділу III Порядку оформлення результатів документальних перевірок, описова частина акту (довідки) документальної перевірки складається таким чином: у разі встановлення перевірте порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів. згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення.

Відповідно до пп. 78.1.1. п.78.1. ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пп. 78.1.8. п.78.1.8 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2. ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу,

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до р.5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 року, у рядку 19 декларації відображається від`ємне значення між сумою задекларованих у звітному періоді податкових зобов`язань (рядок 9 декларації) і сумою податкового кредиту (рядок 17 декларації).

В Акті перевірки вказано, що документальна позапланова виїзна перевірка проведена на підставі пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України. Однак у податковому повідомленні-рішення № від 05.03.2020 підставою для його прийняття стали норми ПК України - пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82 ст.82. Вбачається невідповідність прийнятого повідомлення-рішення № від 05.03.2020 предмету перевірки та обставинам, викладеним в Акті перевірки.

Крім того, незважаючи на вимоги вищенаведеного законодавства Акт перевірки не містить докладного опису порушень позивача з посиланням на конкретні нормативно-правові акти, які би вказували на завищення ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» розміру від`ємного значення суми ПДВ за листопад 2019 року

Позивачем здійснено такі розрахунки, які відображені у податковій декларації за листопад 2019р.:

Рядок 19 - сума від`ємного значення як різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9) складає 16 849 107 грн. (73 148 194 грн. - 56 299 087 грн. = 16 849 107грн.)

Сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2, рядок 3 Д3) - 16 848 356 грн.

Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (податкового) періоду - 751 грн.

Згідно із Додатком 3 до податкової декларації у рядку 3 Д3 також вказано суму 16 848 356 грн.

Суд, дослідивши зміст додатків 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)» та 4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування …» до податкової декларації позивача з ПДВ за листопад 2019 року, звертає увагу на ту обставину, що в листопаді 2019 року позивачем не заявлялась до бюджетного відшкодування сума 751 грн. В зазначеному періоді позивачем у складі суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до декларації) заявлена сума 16 848 356 грн., яка була сплачена позивачем до бюджету.

Податковим органом також не виявлено жодних порушень у формуванні податкового кредиту звітного податкового періоду - листопаду 2019р. - у сумі 73 148 194 грн., не наведено обставин, які свідчили б про суть порушення, яке виявилося у завищенні суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2019 р. на 751 грн.

Відповідач зазначає про завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на 751 грн. в т. ч. по періодах: жовтень 2019 р. - 751 грн.; листопад 2019 р. - 751 грн.

Відповідно до Додатку №2 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019р. сума 751,00 грн. відображена як сума помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість станом на 01 липня 2015 року, на яку відповідно до підпункту 3 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу було збільшено значення реєстраційної суми, визначеної пунктом 200.1.3 статті 200.1 розділу V Кодексу, та на яку було збільшено суму від`ємного значення, сформовану за результатами звітного (податкового) періоду за липень 2015 року/ III квартал 2015 року.

Таким чином, сума 751,00 грн. жодним чином не пов`язана з господарськими операціями, які здійснювались позивачем у жовтні-листопаді 2019 року, а є сумою, яка виникла у попередніх звітних періодах (до липня 2015 року), що не охоплюється перевіркою.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення № від 05.03.2020 відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ».

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами ст. 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому наявна необхідна сукупність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 21 020,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням 5662 від 17.03.2020.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 21 020,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Офісу ВПП.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (69008, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 81, ) до Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» судовий збір у розмірі 21020 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 09 грудня 2020 року.

Суддя О.О. Артоуз