Справа № 520/11048/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
13 січня 2021 р. № 520/11048/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:
Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить:

1. визнати рішення №1727 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.05.2020 року незаконним та скасувати його.

2. зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу роботи періоду роботи періоди: з 15.07.1976 року в радгоспі " 45 років Жовтня" Куп`янського району на різні сільгоспроботи на час літніх канікул, наказ 148 від 15.07.1976 року, (архівна довідка 01-21/136 від 10.03. 2020 року)-1,5 місяці;

з 14.04.1977 року по 26. 06.1979 року тракторист радгоспу "45 років Жовтня" Куп`янського району, (архівна довідка 01-21/136 від 10.03. 2020 року) -2 роки 2 міс. 12 днів;

з 26.06.1979 року по 11.06.1981 року служба в армії (архівна довідка 01-21/136 від 10.03. 2020 року) - 1 рік 11 міс. 14 днів;

з 26.08.1981 року по 25.11.1982 року працював монтером 16 Куп`янськ-Південна дистанція колії Південної залізниці (довідка 244 від 18.02.2020 року виробничого підрозділу "Куп`янськ - Південна дистанція колії") - 1 рік 3 міс.;

з 30.06. 1981 року зарахований в радгосп "45 років Жовтня" трактористом , працював до 12.02.1987 року звільнений у зв`язку з виїздом до Амурської області. (архівна довідка 01- 21/136 від 10.03. 2020 року )- 5 років 7 міс. 12 днів;

з 21.10.1987 року по 01.02.1988 року радгосп "Бурейський" Амурської області, (довідка архіву Бурейського району Амурської області РФ №901-31X111 від 5 березня 2020 року) -3 міс. 10 днів;

з 12.01.1988 року по 11.11. 2002 року в радгоспі "45 років Жовтня" Куп`янського району / запис у трудовій книжці НОМЕР_2 (архівна довідка 01-21/136 від 10.03.2020 року )- 13 років 10 міс.;

Центр зайнятості з 12.12.2002 року по 07.05.2003 року - запис в трудовій книжці та довідка центру зайнятості від 11.02. 2020 року - 4 міс. 25 днів;

з 06.05.2005 року по 11.03.2008 року ООО "Центр правової підтримки бізнесу" працював скотником - трудова книжка -2 роки 10 міс. 5днів;

з 25.03.2008 року по 19.03.2009 року - центр зайнятості-довідка 11.02.2020 року та запис у трудовій книжці-1 рік, загальний стаж 34 роки 9 міс. 24 дні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає таку відмову протиправною з огляду на те, що останнім надавалися всі необхідні документи, зокрема копія трудової книжки та відповідні архівні довідки, проте, відповідач не зарахував весь стаж за трудовою книжкою через те, що вона не містить року народження позивача, а період з 26. 11.1982 р. по 12.02.1987 р. не зараховані через відсутність даних про кількість відпрацьованих днів та встановлений річний мінімум, чим, на думку позивача, порушено його право на пенсійне забезпечення.

У відзиві на позов відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначив, що позивач надав до відділу трудову книжку НОМЕР_3 , в якій титульний лист заповнений з порушенням вимог Інструкції, а саме відсутня дата народження позивача, крім того у довідці № 01-21/136 від 10.03.2020 року про роботу в колгоспі за період з 26.11.1982 р. по 12.02.1987 відсутні дані про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум та прізвище позивача на російській мові вказано як ОСОБА_2 , що не відповідає зазначеному в паспорті як ОСОБА_3 , з огляду на що зазначений період не можливо зарахувати.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

12.05.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за результатами розгляду заяви та документів прийнято рішення від 19.05.2020 року № 1727 про відмову в призначенні пенсії.

За текстом рішення до загального трудового стажу заявника не зараховані періоди роботи відображені в дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_3 з підстав того, що титульний лист останньої заповнений з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 р. № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, а саме відсутня дата народження заявника.

Крім того, згідно довідки № 01-21/136 від 10.03.2020 роботу в колгоспі за період з 26.11.1982 по 12.02.1987 року не можливо зарахувати, оскільки відсутні данні про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі закон № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з вимогами частини 4 ст. 24, ст.26 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 27 років.

Згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 (а.с. 7-8) до неї внесені періоди роботи позивача в радгоспі 45 років Жовтня з 12.01.1988 року по 11.11.2002, в ТОВ Центр правової підтримки бізнесу з 06.05.2005 р. по 11.03.2008 р. та перебування у центрі зайнятості з 25.03.2008 року по 19.03.2009 року.

В оскаржуваному рішенні як на підставу відмови зарахування вказаних періодів до стажу роботи міститься посилання на те, що зазначені період до страхового стажу не враховані, оскільки, трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення 29.07.1993 за № 58: відсутня дата народження позивача.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 48 КЗпПУкраїни, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так само визначено в пункті 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Інструкцією № 58 встановлено та визначено процедуру заповнення керівником підприємства, установи, організації трудових книжок працівників при звільненні, переведені з одного підприємства на інше або на іншу роботу на тому ж підприємстві, тощо.

Згідно п 1.5. Інструкції, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Так, відповідно до п. 4 постанови КМУ від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналізуючи чинні нормативно правові акти України, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17 (провадження № К/9901/1298/17).

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, а тому зазначений відповідачем недолік (як то відсутність дати народження позивача на титульному листі трудової книжки) не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаних у трудовій книжці періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дублікату трудової книжки НОМЕР_3 від 01.06.2001 року, архівної довідки № 01-21/137 від 10.03.2020 р., виданої комунальним підприємством Куп`янської районної ради Харківської області Куп`янський районний трудовий архів (згідно відомостей з реєстру рішення набуло законної сили 07.09.2020, посилання http://reestr.court.gov.ua/Review/90811402)

Суд зауважує, що відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Із долученого до матеріалів справи розрахунку стажу позивача для призначення пенсії за віком (номер ПС 03) встановлено, що позивачу в стаж зараховані:

період роботи трактористом радгоспу « 45 років Жовтня» Куп`янського району з 14.04.1977 по 26.06.1979 (на підставі довідки 01-21/136 від 10.03.2020);

період служби в армії з 27.07.1979 по 11.06.1981 (на підставі довідки Куп`янського об`єднаного міського військового комісаріату № 52 від 18.02.2020 року, згідно якої позивач проходив строкову військову службу з 27.07.1979 р. по 11.06.1981 року (а.с. 13);

період роботи монтером колії в 16-тій Куп`янській південній дистанції колії Південної залізниці з 26.08.1981 по 25.11.1982 (згідно довідки № 244 від 18.02.2020);

період роботи в радгоспі «Бурейський» Амурської області з 21.10.1987 по 01.02.1988 ( на підставі довідки від 06.03.2020 № 01-31/111);

період роботи в радгоспі « 45 років Жовтня» Куп`янського району з 02.02.1988 по 11.11.2002 ( згідно трудової книжки НОМЕР_3 );

період перебування позивача у центрі зайнятості з 12.12.2020 по 07.05.2003 (згідно довідки ЦЗ від 11.02.2020 року № 03-481);

періоди роботи ТОВ «Центр правової підтримки Бізнеса» на відповідних роботах з 01.05.2005 по 24.03.2008;

період перебування в центрі зайнятості з 25.03.2208 по 20.01.2009 згідно довідки ЦЗ від 11.02.2020 року № 03-481), відповідно стаж роботи складає 24 роки 5 місяців 0 днів.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що в силу правової позиції, що викладена в п.75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15 під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Отже, викладений у відзиві довід відповідача стосовно того, що довідка 01-21/136 від 10.03.2020 не може вважатися такою, що видана саме позивачеві, внаслідок розбіжності у прізвищі позивача, судом до уваги не приймається, оскільки посилань на недоведеність юридичного факту належності позивачу архівної довідки № 01-21/136 від 10.03.2020 в основу оскаржуваного рішення не покладено.

Крім того, як встановлено судом період роботи позивача у радгоспі « 45 років Жовтня» з 14.04.1977 по 26.06.1979 підтверджений саме цією довідкою, оскільки запису щодо цього періоду у дублікаті трудової книжки не має.

Доказів використання інших документів на підтвердження стажу суду не надано.

Також в оскаржуваному рішенні міститься посилання на те, що вказана довідка не може бути взята до уваги для підтвердження стажу роботи в колгоспі за період з 26.11.1982 по 12.02.1987, оскільки вона не містить даних про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум.

Відповідно до статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того суд зауважує, якщо поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів не достатньо, відповідач має всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку для з`ясування вказаних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково, в тому числі запропонувати йому надати інформації щодо щонайменше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Доказів вжиття відповідачем відповідних заходів до матеріалів справи не надано .

В той же час, суд зазначає, що згідно архівної довідки № 01-21/136 від 10.03.2020 року складеної КП Куп`янської районної ради Харківської області Куп`янський районний трудовий архів, в документах архівного фонду радгоспу 45 років Жовтня, колективного сільськогосподарського підприємства Нива, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоппродукт с. Кислівка Куп`янського району Харківської області вказано, що у книгах наказів директора з особового складу за 1976-1979, 1981-1987, 1988-2002 роки, зокрема, наявні такі відомості: -прийняти на різніс/х роботи /так у документах/ на період літніх канікул підлітків згідно поданих заяв: 1960 р.н. ОСОБА_4 /так у документах/ (наказ № 148 від 15 липня 1976 року); - ОСОБА_4 /так у документах/ зарахувати в штат колгоспу в якості тракториста з 30 червня 1981 року. Пройти інструктаж з ТБ (наказ № 119 від 29 червня 1981 року); - ОСОБА_4 /так у документах/ слюсаря звільнити з 12 лютого 1987 року по ст.. 38 КЗпП УССР за власним бажанням в зв`язку з виїздом до Амурської області. Провести розрахунок за невикористану відпустку: 14 міс. х 1,5 =21 день 3 дні прогулів (наказ № 37 від 13 лютого 1987 року) (а.с. 11).

Надана архівна довідка, не містить у собі інформації щодо наявності рішень правління колгоспу або його правонаступника по зарахуванню певного стажу до роботи в певному обсязі через невиконання мінімуму трудової діяльності з поважних підстав, тоді як, невиконання встановленого річного мінімуму не може позбавляти права на зарахування періоду роботи у колгоспі до загального страхового стажу, отже така підстава як відсутність даних про кількість фактично відпрацьованих днів і встановленого річного мінімуму, не може позбавити позивача права на зарахування оскаржуваного періоду до стажу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення відділу з питань перерахунків пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.05.2020 № 1727, як такого , що прийнято передчасно без урахуванням усіх обставин у справі.

Продовжуючи розгляд справи суд також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19.10.2004 року, пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011 року, пункт 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, виходячи з принципу верховенства права, беручи до уваги положення п. 2 ч.2 ст.245 КАС України, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.05.2020 № 1727 та на підставі ч.3 ст.245 КАС України з метою відновлення прав, за захистом яких позивач звернулася до суду, зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу період роботи у радгоспі « 45 років Жовтня» (з урахування подальших змін назви) з 26.11.1982 по 12.02.1987 на підставі довідки № 01-21/136 від 10.03.2020, призначити позивачу пенсію за віком на підставі заяви від 12.05.2020 .

У даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище позов підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 1681.60 грн., наведена сума відповідно до положень ст.139 КАС України підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань 840.80 грн на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.05.2020 № 1727.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи у радгоспі « 45 років Жовтня» ( з урахування подальших змін назви) з 26.11.1982 по 12.02.1987 на підставі довідки № 01-21/136 від 10.03.2020 та призначити пенсію за віком на підставі заяви від 12.05.2020 .

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Зоркіна Ю.В.