Справа № 500/4123/20
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4123/20

15 січня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору №53235764 від 20 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських" (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якому просить:

визнати протиправними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору виконавчому провадженні №53235764 від 20 грудня 2018 року;

визнати протиправною та скасувати постанову від 20 грудня 2018 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських" виконавчого збору в розмірі 951432, 76 грн, винесену начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується із оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору та вважає дії щодо її винесення протиправними, оскільки державним виконавцем не було здійснено жодних дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувана присуджених сум за виконавчим листом №607/17945/13-ц від 05 серпня 2016 року, так як виконавчий лист стягувачем було відкликано.

Ухвалою судді від 30.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку, визначеному статтею 287 КАС України, призначено у справі судового засідання.

Ухвалою суду від 05.01.2021, винесеною без виходу в нарадчу кімнату, занесеною до протоколу судового засідання, замінено неналежного відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на належного - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

В судовому засіданні 14.01.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві мотиви. Подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача відзиву на позов не подав, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову. Зокрема, пояснив суду, що відсутні підстави для визнання неправомірними дій начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору виконавчому провадженні №53235764 від 20 грудня 2018 року, оскільки право державного виконавця на винесення вказаної постанови передбачено вимогами ст. 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження". Оскаржену постанову про стягнення виконавчого збору вважає правомірною, оскільки державний виконавець вчиняв дії щодо примусового виконання рішення суду, а саме, наклав арешт на майно та направив запити у відповідні органи з метою встановлення належного боржнику майна. А отже, державний виконавець в даному випадку діяв в межах повноважень, наданих йому Законом України "Про виконавче провадження". Також, надав суду для огляду матеріали виконавчого провадження №53235764. Подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи наведене, суд перейшов до розгляду вказаної позовної заяви в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/17945/13-ц від 05 серпня 2016 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" задоволено та стягнуто солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №010/09-01/338/06 від 28 вересня 2006 року в сумі 9513552 грн 88 коп. Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" по 804,75 грн судового збору з кожного.

На виконання вказаного рішення у справі №607/17945/13-ц від 05 серпня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 30.11.2016 було видано виконавчий лист (аркуш справи 16).

12 січня 2017 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53235764 з виконання вказаного виконавчого листа (аркуш справи 18).

Постановою від 02.02.2018 №53235764 начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області накладено арешт на все майно, що належить боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських", у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, виконавчого провадження, штрафів 10465760,39 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року у справі 607/17945/13-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "РОВЕКС" про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено та, зокрема, замінено сторону у виконавчому провадженні №53235764 із виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 607/17945/13-ц від 30.11.2016 про стягнення солідарно із товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №010/09-01/338/06 від 28 вересня 2006 року в сумі 9513552 грн 88 коп. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен банк Аваль" по 804,75 грн судового збору з кожного на Товариство з обмеженою відповідальністю "ГК "РОВЕКС" (аркуші справи 30-37).

09.11.2017, 25.05.2018 та 11.10.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "РОВЕКС" подав до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області заяву про повернення виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 30.11.2016 у справі №607/17945/13-ц на підставі якого було відкрито виконавче провадження №53235764 (аркуші справи 38-40).

20 грудня 2018 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову у виконавчому провадженні №53235764 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Родина Тарашевських» - 951432,76 грн виконавчого збору (аркуші справи 41-42).

В подальшому, 30 червня 2020 року заступником начальника Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хічієм А.М. здійснено перевірку в порядку, визначеному статті 74 Закону № 1404-VIII, виконавчого провадження №53235764 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/17945/13-ц від 05 серпня 2016 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Родина Тарашевських» заборгованості за кредитним договором №010/09-01/338/06 від 28 вересня 2006 року в сумі 9 513 552,88 грн та 804,75 грн. судового збору.

Так, постановою про перевірку виконавчого провадження від 30 червня 2020 року (аркуші справи 44-52) постановлено, зокрема: дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вчинені з порушенням вимог статей 10, 13, 15, 18, 48, 52, 37 Закону № 1404-VIII; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 53235764; скасувати постанову про заміну сторони у виконавчому провадженні № 53235764 на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду в справі № 607/17945/13-ц від 10 квітня 2020 року; начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (надалі - Відділ ПВР) відновити виконавче провадження у відповідності до вимог статті 41 Закону № 1404-VIII та провести виконавчі дії в порядку встановленому Законом.

На виконання постанови про перевірку виконавчого провадження від 30 червня 2020 року, начальником Відділу Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено наступні процесуальні документи:

- постанову від 03.07.2020 про скасування процесуального документа, якою скасовано постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 53235764 (аркуші справи 54-56);

- постанову від 03.07.2020 про скасування процесуального документа, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувану № 53235764 (аркуші справи 57-59);

- постанову від 03.07.2020про відновлення виконавчого провадження № 53235764.

20 грудня 2018 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відкрито виконавче провадження №57955159 з примусового виконання постанови про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Родина Тарашевських» - 951 432, 76 грн. виконавчого збору (аркуш справи 65).

Надалі, у виконавчому провадженні №57955159 начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 18 жовтня 2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у порядку пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII (аркуші справи 67-68).

В подальшому, 30 червня 2020 року заступником начальника Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хічієм А.М. здійснено перевірку, в порядку визначеному статті 74 Закону № 1404-VIII, виконавчого провадження №57955159 при примусовому виконанні постанови від 20 грудня 2018 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Родина Тарашевських» виконавчого збору у розмірі 951 432, 76 грн.

Так, постановою про перевірку виконавчого провадження від 30 червня 2020 року (аркуші справи 69-75) постановлено, зокрема, дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ) щодо виконавчого провадження №57955159 з виконання постанов про стягнення виконавчого збору №53235764 від 20.12.2018 визнати неправомірними, такими, що вчинені з порушенням вимог статей 18, 25, 39, 74 Закону № 1404-VIII; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 57955159 від 18 жовтня 2019 року з виконання постанови про стягнення виконавчого збору; начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зобов`язано відновити втрачене виконавче провадження у відповідності до вимог Розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року.

03 липня 2020 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 57955159 (аркуш справи 76).

Надалі, 27 липня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу Південно - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа від 10 вересня 2019 року відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII винесено постанову про повернення виконавчого документа - виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 30.11.2016, стягувачу (аркуші справи 63-64).

Позивач, не погоджуючись з діями начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо винесення постанови у виконавчому провадженні №53235764 від 20 грудня 2018 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Родина Тарашевських» - 951432,76 грн виконавчого збору, вважаючи зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

При цьому згідно розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавчий збір стягується на підставі постанови, яка виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або закінчення виконавчого провадження згідно статті 39 Закону в розмірі 10 % від суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу.

Отже, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується від розміру фактично стягнутих сум.

Приписами Закону №1404-VІІІ (статті 40, 42 Закону) передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частиною 4 статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина 1 статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

На момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Наведене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18, провадження № 11-445апп19.

З матеріалів виконавчого провадження №53235764 судом встановлено, що держаним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження не вжито заходів примусового виконання рішень, які б призвели до хоча б часткового виконання рішення суду (не стягнуто на користь стягувача жодних коштів). В межах виконавчого провадження виконавцем 02.02.2017 накладено арешт на майно боржника, і лише 02.08.2019, тобто після надходження від стягувача двох заяв про повернення виконавчого документа без виконання, надіслано запити у відповідні органи з метою виявлення майна боржника.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення виконавчого збору у даному виконавчому провадженні.

Оскільки, у спірних правовідносинах оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору винесено без реального виконання рішення суду та фактичного вчинення державним виконавцем дій, які б призвели до його виконання, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, постанову винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 20 грудня 2018 року про стягнення виконавчого збору з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських" слід визнати протиправною та скасувати.

Разом із тим, позовні вимоги про визнання неправомірними дій начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо винесення спірної постанови задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині визнання неправомірними дії щодо винесення спірної постанови, суд вважає таким, що не відповідає способам судового захисту, закріпленим частиною 1 статті 5 КАС України, та об`єкту порушеного права.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, та використовуючи з цією метою повноваження суду, визначені ст. 245 КАС України, суд вважає достатнім та ефективним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування постанови від 20 грудня 2018 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських" виконавчого збору, винесену начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в виконавчому провадженні №53235764.

В задоволенні позову в частині визнання неправомірними дій начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору виконавчому провадженні №53235764 від 20 грудня 2018 року слід відмовити, оскільки право державного виконавця на винесення вказаної постанови передбачено вимогами ст. 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім цього, дії виконавця по складенню оскарженої постанови безпосередньо на права позивача не впливають, на відміну від оскарженого рішення.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір в розмірі 12169,48 грн, сплачений згідно з квитанцією №ПН 1931554 від 29.12.2020.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору від 20 грудня 2018 року винесену у виконавчому провадженні №532355764.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо винесення постанови від 20 грудня 2018 року №532355764, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських" сплачений судовий збір у розмірі 12169,48 грн. (дванадцять тисяч сто шістдесят дев`ять гривень сорок вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення (складення повного судового рішення).

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Родина Тарашевських" (місцезнаходження: вул. Подільська, 38а, м. Тернопіль, 46400; );

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021; ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.