Справа № 360/3580/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року справа №360/3580/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя Басова Н.М.) від 29 жовтня 2020 року у справі № 360/3580/19 (дата складання повного тексту рішення 29 жовтня 2020 року) за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штраф,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 59376528 від 15.09.2020.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову від 15 вересня 2020 року ВП №59376528 про накладення на управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області штрафу у розмірі 5100,00 грн..

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що постанова від 15 вересня 2020 року ВП №59376528 про накладення штрафу за невиконання рішення суду прийнято ним у відповідності до вимог ст.63, ст.75 Закону України «Про виконавче провадження». Судом не прийнято до уваги, що позивачем фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів, також не було надано, жодних подальших заходів не було вжито. Відповідач просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року у справі №360/266/19 (набрало законної сили 25.04.2019р.) визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.04.2017р. по 31.12.2018р., зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.04.2017р. по 31.12.2018р..Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 768,40 грн..

18.06.2019р. по справі №360/266/19 видано виконавчий лист про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.04.2017р. по 31.12.2018р.

За заявою стягувача від 18 червня 2019 року, яка зареєстрована у відділі примусового виконання рішень 18.06.2019 вх.№2744, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області 19.06.2019 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59376528, якою боржнику встановлено строк для виконання рішення протягом 10 робочих днів (а.с.30,33,34).

Також державним виконавцем 19.06.2019р. у ВП №59376528 винесено постанову про стягнення виконавчого збору (а.с.35,36).

16.07.2019р. державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області отримав від позивача лист від 04.07.2019 р.№14429/03-22, в якому останній зазначив, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року по справі №360/266/19 виконано. Заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 31.12.2018 року в розмірі 38044,89 грн. нарахована на 4 тип відомості та буде виплачена після фінансування Пенсійним фондом України. Відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018р. №27-1 «Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році» фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України в областях (а.с.37).

05.09.2019р. за №6226 держаним виконавцем винесно вимогу у відповідності до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої останній вимагав від управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області надати інформацію щодо повного та фактичного виконання вищевказаного рішення суду; у разі виконання рішення надати до відділу копії підтверджуючих документів; у разі невиконання надати документи, які підтверджують хід виконання (а.с.41-42).

01.10.2019 р. державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області отримав від позивача лист від 27.09.2019р. №20532/03-22, в якому останній зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Порядок її виплати на цей час Кабінетом Міністрів України не визначено. Також надано довідку про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії (а.с.43,44).

29.05.2020р. за №8326 держаним виконавцем винесно вимогу у відповідності до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої останній вимагав від управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області надати інформацію щодо повного та фактичного виконання вищевказаного рішення суду; у разі виконання рішення надати до відділу копії підтверджуючих документів; у разі невиконання надати документи, які підтверджують хід виконання (а.с.45-46).

16.06.2020 р. державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області отримав від позивача лист від 11.06.2020 р. №1216-03-5/1114, в якому останній зазначив, що заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 р. по 31.12.2018 р. в розмірі 38044,89 грн. нарахована на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Порядок її виплати на цей час Кабінетом Міністрів України не визначено. Також надано розшифровку виплати ОСОБА_1 та протокол за період з 01.04.2017 р. по 31.12.2018 р. (а.с.47,48,49).

21.08.2020 р. за №10184 держаним виконавцем винесно вимогу у відповідності до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої останній вимагав від управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області надати інформацію щодо повного та фактичного виконання вищевказаного рішення суду; у відповідь на вимогу надати інформацію щодо стану виконання рішення суду, а у разі невиконання надати обґрунтоване пояснення, чому вищевказане рішення суду не може бути виконано (а.с.50-51).

31.08.2020 р. відповідач отримав від позивача лист від 27.08.2020 р. №1216-03-8/4350, в якому останній зазначив, заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 р. по 31.12.2018 р. в розмірі 38044,89 грн. нарахована на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Порядок її виплати на цей час Кабінетом Міністрів України не визначено. Також надано розшифровку виплати ОСОБА_1 (а.с.52,53).

Постановою відповідача від 15 вересня 2020 року ВП №59376528 про накладення штрафу, за невиконання рішення суду накладено на управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області штраф у розмірі 5100,00 грн. (а.с.5,55).

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у цій справі є постанова відповідача від 15 вересня 2020 року ВП №59376528 про накладення штрафу.

За приписами статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за приписами наведеної норми негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення настають за умови його невиконання без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015р. за №41/26486 (далі - Положення), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 р. № 27-1 «Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році» фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконано з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Так, на виконання заходів щодо реалізації органами Пенсійного фонду України Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, затвердженої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. № 672-р, в управлінні Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області забезпечено виконання процесів призначення, перерахунку та виплати пенсій у підсистемі «Призначення та виплата пенсій - на базі електронної пенсійної справи» з формуванням виплатних документів в підсистемі ІКІС ПФУ ПВП-ЕПС. На підставі чого відомості про нарахування та виплаті пенсій формуються у ППВП та в електронному вигляді направляються до ГУ ПФУ в Луганській області. Однак, станом на теперішній час пенсія ОСОБА_1 за період з 01.04.2017р. по 31.12.2018р. не профінансовано.

Зазначені обставини підтверджені протоколом (а.с.40,49), довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 (а.с.44), розшифровкою виплати (а.с.48,53).

Вказані документи були наявні у відповідача, однак належної оцінки ним, він не дав.

Судом також встановлено, що позивач систематично направляє інформацію по заборгованості перед ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в останнє у вересні 2020 року, однак заборгованість з пенсії у розмірі 38044,89 грн. так і не профінансована (а.с.6).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 р. у справі №405/3663/13-а, Верховним Судом України у справах № 21-1044а15, № 21-2630а15, № 21-5118а15, №804/5081/13-а.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.

У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 360/3580/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі №360/3580/19 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 14 січня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 14 січня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко