Справа № 620/2293/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2293/20 Головуючий у 1-й інстанції: Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання незаконним, нечинним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 287-ос від 14.12.2016 по особовому складу про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 незаконним, нечинним та скасувати його.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом начальника Чернігівського прикордонного загону від 14.12.2016 № 287-ос (по особовому складу) відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України виключено зі списків особового складу загону, всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу, який звільнений з військової служби згідно пункту «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 в запас, без права носіння військової форми одягу, з 14 грудня 2016 року (а.с. 6).

12.01.2017 позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати дії відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 14.11.2016 № 261-ос з військової служби згідно з п. "и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.6 (із застосуванням ч.8) ст.26 в запас та дії відповідача щодо виключення зі списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення на підставі наказу від 14.12.2016 № 287-ос протиправними; скасувати наказ від 14.11.2016 № 261-ос про звільнення з військової служби згідно з п. "и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.6 (із застосуванням ч.8) ст.26 в запас; скасувати наказ від 14.12.2016 № 287-ос про виключення зі списків особового складу загону та зняття з всіх видів забезпечення; зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді старшого техніка пожежної безпеки відділу персоналу Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 7 500 грн. за надання йому юридичних послуг та моральну шкоду за незаконне звільнення у розмірі 200 000 грн.; визнати час вимушеного прогулу не з його вини з 14.12.2016 по час поновлення; стягнути з відповідача грошове забезпечення на його користь за час вимушеного прогулу по час поновлення на військовій службі (згідно заяви про уточнення позовних вимог). Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що відповідач на підставі фіктивних службових розслідувань з порушенням чинного законодавства наклав на позивача стягнення, внаслідок яких останнього було звільнено зі служби. При цьому, позивач зазначав, що вказані стягнення оскаржені ним в судовому порядку, в результаті чого три з п`яти наказів скасовані. На думку позивача, такі обставини спростовують твердження про порушення ним умов контракту, а дії відповідача щодо його звільнення є протиправними.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 825/134/17 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. Вказаним рішенням встановлено факт притягнення позивача до дисциплінарної та адміністративної відповідальності, а тому суд дійшов висновку, що командування Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 мало всі законні підстави для прийняття оскаржуваних наказів від 14.11.2016 № 261-ос та від 14.12.2016 № 287-ос, як наслідок суд не вбачає в їх діях ознак протиправності (а.с.73-78).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 825/134/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 23.01.2020 вказані вище судові рішення у справі № 825/134/17 залишені без змін.

08.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ), що полягає у невиконанні вимог постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, у неприйнятті наказу, який є обов`язковим відповідно до вимог п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ), відповідно до вимог виконати п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, за час проходження військової служби, прийняти наказ стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 зазначав, що відповідач своєю бездіяльністю, що полягає у невиданні наказу про виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, порушує правовий інтерес позивача, адже відсутність такого наказу позбавляє позивача можливості оскаржити його в частині розміру грошового забезпечення, строку, за який така виплата мала бути нарахована.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі № 620/3292/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо невнесення змін у наказ ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ), відповідно до вимог виконати п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, за час проходження військової служби, внести зміни до наказу ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні (а.с.12-17, 84-90).

В постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19 колегія суддів дійшла висновку, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі. Таким чином, враховуючи викладене, вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, що полягає у невнесенні змін пункту щодо виплати позивачу грошової компенсації вартості речового майна, яку він не отримав у період проходження військової служби.

На виконання вказаного рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 наказом начальника 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України від 01.06.2020 № 268-ос (про особовий склад) внесено зміни шляхом доповнення в наказ начальника Чернігівського прикордонного закону (І категорії) Північного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 14.12.2016 № 287-ос в частині виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення: 1 Прапорщика ОСОБА_1 , старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу, який звільнений з військової служби згідно пункту «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 в запас, без права носіння військової форми одягу, з 14 грудня 2016 року. Виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 456, 33 грн. (а.с.98).

Не погоджуючись з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 287-ос від 14.12.2016, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що правові підстави для визнання оскаржуваного наказу незаконним, нечинним та скасування його відсутні.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Звертаючись 26.06.2020 до суду з даним позовом про визнання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 287-ос від 14.12.2016 по особовому складу про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 незаконним, нечинним та скасування його ОСОБА_1 , як підставу його обґрунтування зазначив лише наявність висновків, викладених в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19 колегія суддів на підставі Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10,12.2008 № 1153/2008 та правової позиції Європейського суду з прав людини дійшла висновку, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі. Позивач має право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку № 178, та виплата вказаної компенсації повинна бути вказана в наказі командира військової частини. Таким чином, враховуючи викладене, вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, що полягає у невнесенні змін пункту щодо виплати позивачу грошової компенсації вартості речового майна, яку він не отримав у період проходження військової служби.

Тобто, Шостим апеляційним адміністративним судом у справі № 620/3292/19 досліджувався та встановлено факт бездіяльності відповідача щодо невнесення змін у наказ ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19 оскаржуваний наказ не визнавався незаконним, протиправним та передчасним, а залишаючи без змін рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020, Шостий апеляційний адміністративний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо невнесення змін у наказ ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ), відповідно до вимог виконати п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, за час проходження військової служби, внести зміни до наказу ''По особовому складу'' від 14.03.2016 № 287-ос стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Отже, посилання ОСОБА_1 на висновки, викладені в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19, як на підставу для скасування оскаржуваного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 287-ос від 14.12.2016 по особовому складу про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в зазначеній постанові суду апеляційної інстанції не надавалась оцінка не та було зроблено висновків про відсутність у командування Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 законних підстав для прийняття оскаржуваного наказу від14.12.2016 № 287-ос, а лише досліджувався та встановлено факт бездіяльності відповідача щодо невнесення змін у наказ стосовно ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно, що не є підставою для його скасування. Також, колегія суддів зазначає, що невірне трактування позивачем висновків, викладених в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 620/3292/19, на свою користь задля отримання у даній справі бажаного результату є неприпустимим та оцінюється колегією суддів критично.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що правомірність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 287-ос від 14.12.2016 була встановлена постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 825/134/17, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 та постановою Верховного Суду України від 23.01.2020, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено наявності підстав для визнання незаконним, нечинним та скасування оскаржуваного наказу, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

В той же час, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 13.01.2021.