Справа № 560/3529/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3529/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

14 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати акт № 10 форми НТ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 15.05.2020 про нещасний випадок невиробничого характеру з поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій старшим сержантом поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати акт форми Н-5 від 15.05.2020 спеціального розслідування нещасного випадку, що трапився 03.07.2019 о 00 год. 01 хв. з поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій старшим сержантом поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області повторно провести службове розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 03.07.2019 з поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій старшим сержантом поліції ОСОБА_1 та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, вказавши що нещасний випадок стався в період проходження служби та пов`язаний із виконанням службових обов`язків.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано акт № 10 форми НТ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 15.05.2020 про нещасний випадок невиробничого характеру з поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій старшим сержантом поліції ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано акт форми Н-5 від 15.05.2020 спеціального розслідування нещасного випадку, що трапився 03.07.2019 о 00 год. 01 хв. з поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій старшим сержантом поліції Варшавським О.В.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області повторно провести службове розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 03.07.2019 з поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій старшим сержантом поліції ОСОБА_1 та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2545,10 грн. за рахунок бюджетних призначень Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки причинно-наслідковим зв`язком отримання позивачем травми є саме допущені ним порушення службової дисципліни, комісія прийшла до обґрунтованого висновку, що нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби, але не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, а тому, його позовні вимоги є необґрунтованими.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 - згідно Наказу по особовому складу №128 о/с від 17 червня 2016 року, старший сержант поліції призначений на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Шепетівського відділу поліції ГУНП, із звільненням з посади поліцейського Шепетівського відділу поліції ГУНП з 17 червня 2016 року, та закріпленням спеціального жетону №0012860. На даній посаді позивач проходить службу і в даний час.

Відповідно до книги нарядів Шепетівського ВП ГУНП від 30.05.2019 № 646,02.07.2019 о 20:00 год. старший сержант поліції ОСОБА_1 та сержант поліції ОСОБА_2 заступили у наряд групи реагування патрульної поліції Шепетівського ВП. Згідно журналу реєстрації інструктажів при поводженні з табельною зброєю Шепетівського ВП від 09.04.2019 № 635, старший сержант поліції ОСОБА_1 та сержант поліції ОСОБА_2 пройшли відповідний інструктаж і отримали вогнепальну зброю. Згідно книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів в Шепетівському ВП від 06.03.2019 № 629 старший сержант поліції ОСОБА_1 та сержант поліції ОСОБА_2 отримали спеціальні засоби (кайданки, ПР-73, засіб споряджений речовинами сльозогінної та дратівливої дії) та засоби індивідуального захисту (каска, бронежилет).

Відповідно до журналу обліку виїзду та повернення службового автотранспорту Шепетівського ВП № 555, 02.07.2019 о 20:00 год службовим автомобілем марки «Renault Dokker», н.з. НОМЕР_1 виїхав старший сержант поліції ОСОБА_1 . Разом з ним службу по забезпеченню публічної безпеки та порядку в м. Шепетівка та Шепетівському районі ніс сержант поліції ОСОБА_2 .

Під час виконання службових обов`язків у наряді, о 21:37 год надійшло повідомлення про «домашнє насильство», на яке необхідно було відреагувати в с. Червоний цвіт, Шепетівського району. Прибувши за вказаним викликом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на місця виявлено прибулу карету швидкої медичної допомоги та хвору особу, яка потребувала лікування та була доставлена в Шепетівську ЦРЛ для отримання направлення на лікування до Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 3 (с. Яблунівка, Славутського району Хмельницької області). Після прибуття в Шепетівську ЦРЛ, від водія швидкої медичної допомоги, під час спілкування, працівники поліції отримали інформацію, про те, що водій автомобіля марки «Opel Combo», н.з. НОМЕР_2 , який теж знаходився на території Шепетівській ЦРЛ, ймовірно перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З метою перевірки отриманої інформації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без повідомлення оперативного чергового та оператора спецлінії «102», на службовому автомобілі, поїхали за вказаним транспортним засобом, так як водій від`їхав від лікарні. На службовому автомобілі, близько 23.58 год, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наздогнали автомобіль марки «Opel Combo», н.з. НОМЕР_2 , поблизу будинку № 1 по вул. Лозова в м. Шепетівка.

Перебуваючи в однострої з табельною зброєю, без бронежилету та захисного шолому, ОСОБА_1 , зі своїм колегою ОСОБА_2 підійшли до автомобіля марки «Opel Combo», номерний знак НОМЕР_2 (пізніше встановлено, що керував гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ), який за вимогою працівників поліції зупинився, оскільки останні подали звуковий сигнал та сигнал проблисковими маячками. Підійшовши до водія ОСОБА_2 ,. повідомив вимогу про пред`явлення посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового полісу. В той час в автомобілі було троє чоловіків, водій та двоє пасажирів, один із яких сидів на передньому пасажирському сидінні, а інший на задньому. Тоді ж, до водійського дверці зупиненого автомобіля підійшов невідомий хлопець (як з`ясувалось згодом пасажир вказаного транспортного засобу - ОСОБА_4 , з ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 ), який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння в збудженому стані, поводив себе агресивно та вимагав повідомити причину зупинки. В свою чергу, водій також запитав причину зупинки, тоді інспектор Петрук О.О. повідомив, що причиною зупинки є порушення Правил дорожнього руху, а саме не ввімкнення покажчика повороту під час повороту (зі слів потерпілих - не освітлювався номерний знак позаду; наявні суперечливі покази). Не погодившись із безпідставною зупинкою, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимагали від працівників поліції відеодокази вчинення даного правопорушення. Паралельно ОСОБА_4 перешкоджав перевірці документів закриваючи їх своєю рукою виражаючись нецензурно, на що отримував попередження від обох працівників поліції у лайливій формі. Дані події ОСОБА_4 фіксував на відеокамеру свого мобільного телефону, який з його слів забрали працівники поліції та вимагав його повернення. Після цього, 03.07.2019 близько 00.01 год ОСОБА_4 наніс ОСОБА_2 один удар кулаком лівої руки в ліву ділянку обличчя (фїв-Одеса) з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про виробництво та обіг підакцизних оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 1 жовтня 2016 року по дату завершення фактичної перевірки.

Вказану подію зареєстровано в ЖЄО Шепетівського ВП від 03.07.2019 за № 4958 та слідчим відділом внесено відомості до ЄРДР № 0000663 за ознаками в діях гр. ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 345 КК України.

Згідно протоколів медичного огляду для встановлення вживання алкоголю та стану сп`яніння Шепетівської ЦРЛ від 03.07.2019 гр. ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,24 проміле); у гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ознак сп`яніння не виявлено.

03.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Шепетівської центральної районної лікарні, де у подальшому перебував на амбулаторному лікуванні з 03.07.2019 по 08.07.2019 з діагнозом «забій м`яких тканин лівої половини обличчя, забій лівого ока, крововилив верхньої повіки лівого ока» (листок звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність Шепетівської ЦРЛ від 03.07.2019 № 127).

Відповідно до висновку експерта СМЕ Шепетівської ЦРЛ № 268 від 03.07.2019 у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у виді синця лівого ока, сукон`юктивальний крововилив на білковій оболонці лівого ока, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Згідно інформаційної довідки УКЗ ГУНП в Хмельницькій області від 03.07.2019 № 2842/121/12-2019 за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , 03.07.2019 повідомлено лише про нещасний випадок із ОСОБА_1 . Про те, що є другий травмований, інформацію отримано лише в процесі службового розслідування 10.07.2019. Рапортами від 03.07.2019 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 повідомили лише про факт отримання тілесних ушкоджень, а не про звернення в медичний заклад з приводу травми і подальше лікування.

З матеріалів службового розслідування встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_2 відповідно до журналу обліку видачі портативного відеореєстратора № 640 від 26.04.2019 отримав справний та заряджений відеореєстратор, проте порушуючи вимоги п. 5 та п. 6 р. 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, відеозйомку ОСОБА_2 не здійснював. Свої дії ОСОБА_1 частково фіксував за допомогою мобільного телефону відеозапис із якого долучив до матеріалів на оптичному диску. Нагрудна відеокамера, яку згідно журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора, отримував ОСОБА_2 , не була ввімкнена під час вказаних подій, внаслідок чого відеозапис не здійснено.

За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 допущено неналежне виконання службової дисципліни, яке полягає у порушенні пп.1,2 ч.1;ч.2 ст.18 Закону України " Про Національну поліцію", п.5 р.ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026; п.6 р.ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах ( підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100; ч.І ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», за що до ОСОБА_1 рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

Оскільки причинно-наслідковим зв`язком отримання позивачем травми, є саме допущені позивачем порушення службової дисципліни, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби, але не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, а тому, його позовні вимоги є необґрунтованими.

На підставі висновку службового розслідування що стався з ОСОБА_1 комісією складено акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ, у яких зроблено висновки, що до нещасного випадку призвели порушення потерпілим вимог п.п.1,2, ч-1; ч.2, ст..18 Закону України від 02.07.2015 №580- VIII «Про Національну поліцію», п.5 р.ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026; п.6 р.ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах ( підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100; ч.І ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач вважає висновки службового розслідування, та складені акти протиправними, а тому з метою захисту своїх прав, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що встановлені обставини, виходячи із наявних у справі матеріалів, свідчать про те, що позивачем було виконано всі, залежні від нього дії для забезпечення особистої безпеки, а травми була отримана позивачем внаслідок нещасного випадку, який трапився при виконанні службових обов`язків, оскільки 03.07.2019 позивач ніс службу в наряді, відповідно до наказів ГУНП в Хмельницькій області і виконував посаді обов`язки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Частина 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції чинній до 01.01.2015р.): нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року N 1346 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за N 83/7404; надалі - Порядок N 1346).

Пунктом 1.3. Порядку N 1346 передбачено, що розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку N 1346 розслідуванню підлягають, раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою., гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з пунктами 2.2., 2.4 Порядку N 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.

Порядком N 1346 передбачена чітка процедура для визнання нещасного випадку таким, що стався в період проходження служби та пов`язаний із виконанням службових обов`язків. З вищенаведених правових норм вбачається, що розслідуванню нещасних випадків комісією передують дії, які повинен вчинити як потерпілий, так і керівник підрозділу, де працює останній.

Відповідно до пунктів 3.7, 3.8 Порядку № 1346 при травмуванні працівників апарату МВС, ГУМВС, УМВС комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), крім групових випадків травматизму або випадків травматизму зі смертельним наслідком, створюється розпорядженням начальника структурного підрозділу (головного управління, департаменту, самостійного управління або відділу), де працює потерпілий працівник.

Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Відповідно до пункту 3.9 Порядку № 1346, комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби, серед іншого, під час:

- виконання потерпілим трудових обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;

- підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

- проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору;

- проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах.

Поряд із цим, згідно з пунктом 3.11. Порядку № 1346, комісія визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10;

унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури;

унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

У даній справі суд обґрунтовано визнав не доведеним, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 стався внаслідок порушення ним службової дисципліни.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Нормою частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

У даній справі, в матеріалах службового розслідування відсутні будь-які висновки щодо правомірності дій позивача до отримання травми, дисциплінарною комісією при розслідування враховано лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, із застосуванням спрощеного поверхневого підходу до встановлення фактів, поза увагою комісії залишився вирок Шепетівського міськрайонного суду від 02.12.2019 по справі 688/3100/19 № 1-кп/688/217/19 затверджено угоду про примирення між потерпілими та ОСОБА_4 . Визнано ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Згідно вироку, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу умисних легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що саме до дискреційних повноважень комісії належить право проводити розслідування обставин, за яких стався нещасний випадок та встановлювати наявність причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями, що отримав потерпілий та нещасним випадком, який було зафіксовано відповідно до вимог чинного законодавства.

Відтак, помилковим є висновок суду першої інстанції, викладений у мотивувальній частині рішення про те, що "...суд приходить до висновку, що позивач отримав тілесні ушкодження під час затримання правопорушника, що свідчить про їх отримання саме при виконанні службових обов`язків...". Цей висновок суд апеляційної інстанції виключає з мотивувальної частини рішення, проте таке виключення не є підставою для зміни ухваленого правильного по суті рішення.

Згідно з п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії», заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини», заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», заява №21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення ЄСПЛ «Тошкуце та інші проти Румунії», заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності.

Державні органи, що не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» п.71).

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, що дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Конституційний Суд України у рішеннях наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми й забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 11.10.2011 № 10-рп/2011, від 08.06.2016 № 3-рп/2016).

Так, Європейський суд справедливості у рішенні у справі «Yvonne Van Duyn v Homme Office» від 04.12.1974, № 41/74 зазначив, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою. Дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, що розуміється в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

З огляду на вказані правові позиції Європейського суду з прав людини, створення непослідовної процедури встановлення обставин нещасного випадку та внесення змін до регуляторних норм, які дають змогу переглядати правовий статус позивача після його встановлення, є свідченням непропорційного втручання у права позивача та покладення на нього відповідальності за дії державних органів, що є неприпустимим, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком окружного адміністративного суду, який вказав на обґрунтованість позовних вимог та правомірно задовольнив такі.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 січня 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Боровицький О. А. Совгира Д. І.