Справа № 444/3359/20
Суддя: Олещук М. М.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/3359/20
Провадження № 2-а/444/10/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовква Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

встановив:

ОСОБА_1 12 грудня 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАН №3508139 від 02 грудня 2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Передбачене частиною 3 статті 121 КУпАП у виді накладення штрафу в розмірі 340 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що 02 грудня 2020 року він на власному транспортному засобі Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , повертався додому та близько 15 год. був зупинений працівниками патрульної поліції. Після наданих ним працівникам поліції обов`язкових для огляду документів та з`ясування питання про проходження технічного контролю на нього було складено інспектором патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Троць Р.В. постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3508139, у якій вказано про скоєння ним правопорушення, а саме: 02.12.2020 року 15:10:20, ОСОБА_1 як водій, керував транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3.б. ПДР - Експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль. На підставі частини 3 статті 121 КУпАП на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважає прийняту щодо нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною і такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Крім того, позивач зазначає, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 унормовано, що категорія В - це автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг, а кількість сидячих місць, крім водія - восьми. Як видно з технічного паспорта НОМЕР_2 належного йому автомобіля марки -Volkswagen, модель - Transporter, тип - спеціалізований вантажний - спеціалізований фургон малотонажний - В, номер шасі НОМЕР_3 , повна маса2500, маса без навантаження - 1756, категорія - В. Згідно з Державним стандартом України ДСТУ 3649:2010 «Засоби транспортні дорожні»: категорія М1 - транспортні засоби, що мають більше 8 місць для сидіння, крім місця водія: категорія М 2 - транспортні засоби, що мають не більше 8 місць для сидіння, крім місця, водія, з повною масою до 5 т; категорія М 3- транспортні засоби, що мають не більше 8 місць для сидіння, крім місця водія, з повною масою понад 5 т. Категорія N - транспортні засоби (вантажні автомобілі, автомобілі-тягачі, а також їхні шасі із змонтованим на них устаткуванням) призначені для перевезення вантажів або, принаймні, чотири колеса, або три колеса і максимальну масу, яка перевищує 1 тону: категорія N 1 - транспорті засоби з повною масою до 3.5 т; категорія N 2 - транспорті засоби з повною масою від 3,5 до 12 т; категорія N 3 - транспорті засоби з повною масою понад 12 т. Відповідно до категорії транспортних засобів по класифікації Комітету по внутрішньому транспорту Європейської економічної комісії ООН (КВТ ЕЗК 0011): категорія М 1 - механічні ТЗ для перевезення пасажирів, які мають не менш ніж 4 колеса і не більш ніж 8 місць для сидіння (крім місця водія); категорія N1 - механічні ТЗ для перевезення вантажу, максимальна маса яких не більш ніж 3.5 т.; категорія М 2 - механічні ТЗ для перевезення пасажирів, які мають більш ніж 8 місць для сидіння (крім місця водія) і максимальна маса яких не більш ніж 5 т.; категорія М 3 - механічні ТЗ для перевезення пасажирів, які мають більш ніж 8 місць для сидіння (крім місця водія) и маса яких понад 5 т.; категорія N 2 - механічні ТЗ для перевезення вантажів, максимальна маса яких понад 3.5 т. але більше 12 т.: категорія N3 - механічні ТЗ для перевезення вантажів, максимальна маса яких понад 12 т. Відповідно до цієї класифікації транспортних засобів, фургони вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія не більше восьми відносяться лише до категорії М1, тобто до легкових автомобілів. Згідно з категоріями транспортних засобів по класифікації Віденської Конвенції про дорожній рух: категорія В - автомобілі, максимальна маса яких не більш ніж 3,5 т і число місць для сидіння, крім сидіння водія, не більше 8.

Позивач вважає, що по цій класифікації транспортних засобів фургони вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія не більше восьми, відносяться лише до категорії В, тобто до легкових автомобілів, а тому належний йому автомобіль відноситься до категорії В, тобто легковий.

Позивач в позовній заяві стверджує, що вказаний автомобіль, яким він керував під час зупинення його працівниками поліції, не використовувався ним для роботи в таксі (перевезення пасажирів) або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, тому за визначеними у частині 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» правилами обов`язковому технічному контролю не підлягає.

Позивач зазначає, що в оскарженій постанові відсутні докази того, що автомобіль, яким він керував, фактично здійснював перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, оскільки в даному випадку визначальною обставиною є встановлення мети фактичного використання автомобіля.

Просить постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 22 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

В судове засідання позивач не прибув, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення тексту повістки, а також копії позовної заяви на офіційну електронну адресу (арк. спр. 27, № ЕП-196/20-Вих), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що 02 грудня 2020 року старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Львівській області інспектором Троць Р.В. винесено постанову серії ЕАН №3508139, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Згідно з постановою, 02 грудня 2020 року о 15:10 год., водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) керував транспортним засобом Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль на транспортний засіб, чим порушив п. 31.3.б Правил дорожнього руху (арк.спр. 6).

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Перелік транспортних засобів, які не підлягають обов`язковому технічному контролю, визначений у ч. 2 ст. 35 вказаного Закону. До таких автомобілів належать:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Відповідно до статті 35 Закону України «Про дорожній рух», періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років становить - кожні два роки.

Згідно з підпунктом «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що свій автомобіль, яким він керував під час зупинення його працівниками поліції, не використовувався ним для роботи в таксі (перевезення пасажирів) або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, а тому за визначеними у частині 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» правилам обов`язкового технічного контролю не підлягає.

Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Положеннями частин 3, 4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що:

- при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо);

- при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 у графі «тип» зазначено, що автомобіль Volkswagen Transporter є «спеціалізований вантажний спеціалізований фургон малотоннажний - В» (арк. спр. 8).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що автомобіль Volkswagen Transporter (тип - «спеціалізований вантажний спеціалізований фургон малотоннажний - В») відповідно до вимог ч. 3 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» належать саме до вантажних автомобілів, та підлягає обов`язковому технічному огляду згідно зі ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Так, п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що транспортний засіб Volkswagen Transporter відповідно до наведених вимог статті 35 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Порядку, підлягає обов`язковому періодичному технічному контролю.

Разом з тим, станом на момент винесення оскарженої постанови 02 грудня 2020 року позивач порушив вказані норми, не провівши вчасно технічний контроль та був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилався на те, що належний йому автомобіль відноситься до категорії В, тобто легковий.

Однак, суд не бере до уваги такі твердження позивача, оскільки категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, а лише вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. Тобто, по допустимій масі даним автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями є вантажним, тому підпадає під вимоги закону. Такий висновок викладено Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові № 126/1030/17 від 17 жовтня 2019 року.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова відповідає встановленим до неї вимогам законодавства, відповідач при її винесенні діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржувана постанова така, що вчинена відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 20, 44, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, ст.ст. 121, 268, 283 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Повний текст рішення суду складено 14.01.2021 року.

Суддя М. М. Олещук