Справа № 234/15595/20
Суддя: Чернобай А. О.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/23/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Чернобай А.О.,

секретар судового засідання Максимова В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

справа № 234/15595/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

16.11.2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 13.11.2020 року поліцейський взводу роти 2 БПП м. Краматорська та Слов`янська в Донецькій області ДПП Лавров Д.М. притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 135 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 100 грн. за те, що позивач здійснив безквітковий проїзд у громадському транспорті. Позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постанова винесена в приміщенні Краматорського ГО УМВД України в Донецькій області, а ні на місці вчинення.

Позивач рухався по маршруту № 6 від зупинки Новий Світ до зупинки Критий ринок. При вході позивач придбав квіток, але коли він рухався в тролейбусі, то загубив квіток. Працівником поліції не були враховані свідчення водія та пасажирів транспортного засобу, котрі засвідчували придбання квітка.

При винесенні постанови були грубо порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки позивач був позбавлений своїх прав, що є порушенням як процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, так і прав позивача.

Позивач просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення АП 018 № 583638 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 135 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що квіток він придбав, але загубив квіток. Вважає, що в статті 135 КУпАП відсутня частина друга, а лише абзац другий. Крім того, поліцейські не мали права складати постанову по ст. 135 ч. 2 КУпАП та вийшли за межі своїх повноважень. У подальшому він подавав скарги на дії поліцейських. Також при розгляді поліцейські порушили його права, він бажав захисника, але йому відмовили. Просив позов задовольнити.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20.11.2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору було відмовлено та залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21.12.2020 року було відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та призначено справу до судового розгляду.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги позивача не визнав та вважає, що вимоги Позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Завданням поліцейського є охорона прав і свобод людини, а також забезпечення публічної безпеки і порядку. Пунктом 10 частини 1 статті 23 ЗУ «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річних портах, інших публічних місцях. Отже, виявивши правопорушення, поліцейський має відреагувати на нього належним чином.

13.11.2020 о 09-35 поліцейським взводу №1 роти №2 ОСОБА_2 у складі екіпажу «103» під час патрулювання було отримано виклик «Інші адміністративні правопорушення», а саме за адресою: АДРЕСА_1 , контролер тролейбусу повідомив, що біля Критого ринку виявив безквіткового пасажира, який відмовляється сплачувати. Від заявника виклику було відібрано пояснення на окремому аркуші. В результаті чого, позивача було доставлено до Краматорського ВП для складання необхідних адміністративних матеріалів, згідно з Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376 від 06.11.2015, так як встановити особу на той час не вдалось.

Під час перевірки документів було встановлено особу громадянина, ним виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після з`ясування усіх фактичних обставин даних поліцейським було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 135 КУпАП, а саме безквітковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квітка дитини віком від семи до шістнадцяти років в міському транспорті, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості проїзду.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, поліцейським було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення відповідно до санкції статті, шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АП018 № 583638 від 13.11.2020, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376 та КУпАП. При цьому, позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. ст. 287-289 КУпАП. Отже ним, вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Поліцейський патрульної поліції при накладенні та стягненні штрафу за безквитковий проїзд у трамваї та тролейбусі керувався не лише нормами КУпАП, а і іншими нормативними актами України, які регулюють вищевказане питання.

Таким чином, зважаючи на викладене, вважаємо, що постанова серії АП018 № 583638 від 13.11.2020, у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

За таких обставин, просить відмовити у позові та постанову залишити без змін.

Вислухавши доводи позивача, проаналізувавши надані документи та докази, суд,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленимицим Кодексом.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Згідно ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови АПО18 № 583638 від 13.11.2020 року до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 грн. за те, що 13.11.2020 року о 09 год. 40 хвилин в м. Краматорську по вул. Ювілейна біля буд. 20 ОСОБА_3 здійснив безквітковий проїзд у міському тролейбусі № 0217 за маршрутом № 2 від КТУ до зупинки Критий ринок.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КУпАП безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від 7 до 16 років в міському транспорті тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості проїзду.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про міський електричний транспорт», право на користування транспортними послугами надає придбаний разовий квиток, закомпостований абонементний талон, проїзний квиток тривалого користування, картка або посвідчення, що дає право на пільговий проїзд згідно із законодавством.

Відповідно до п. 26 Правил надання населенню послуг з перевезення міським електротранспортом, затверджених Постановою Кабінет Міністрів України від 23.12.2004 № 1735, документом на право одержання транспортних послуг с придбаний пасажиром разовий квиток (жетон), закомпостований абонементний талон, проїзний квиток (картка) тривалого користування, посвідчення, що дає право на пільговий проїзд відповідно до законодавства.

Якщо особа не сплатила проїзд, проїзд багажу, має недійсні документи, що посвідчують право на пільги, вона підлягає адміністративній відповідальності за ч.2 ст. 135 КУпАП.

Порядок реалізації проїзних квитків та контролю за оплатою проїзду встановлюється відповідними підзаконними нормативними актами: Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Мінтрансзвязку України від 27.12.2006 р. № 1196, Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. № 176, Правилами надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2004 р. № 1735 та іншими.

Відповідно до положень зазначених нормативних актів, пасажир здійснює оплату транспортних послуг за встановленим тарифом (вартістю). Тарифи та вартість проїзних квитків встановлюються відповідно до законодавства. Право пасажира на пільговий проїзд посвідчується відповідним посвідченням, яке видається визначеним законом категоріям громадян у встановленому законодавством порядку.

Суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні було відтворено відеозапис з персонального відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що поліцейські були викликані під час патрулювання,а саме: за адресою: м. Краматорськ, вул. Паркова, контролер тролейбусу повідомив, що біля Критого ринку виявив безквіткового пасажира.

Від контролера КП КТТУ ОСОБА_4 було відібрано пояснення (а.с. 21), згідно яких вбачається, що 13.11.2020 року контролером під час перевірки у міському тролейбусі № 0217 був виявлений пасажир без квітка на проїзд. Даний пасажир був на зупинці Критий ринок по вул. Паркова висаджений із тролейбусу, після чого були викликані співробітники поліції.

Із відеозапису з персонального відеореєстратора поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не пред`явив працівникам поліції квіток на проїзд, але пояснював, що він за проїзд сплатив, але загубив квіток. Пізніше ОСОБА_1 пояснював, що квіток взагалі не отримував у водія, але за проїзд сплатив.

Доказів придбання квітка та сплати за проїзд також не надано позивачем до суду. Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що позивач дійсно придбав квіток на проїзд.

Наявний в матеріалах справи відеозапис бодікамери в повній мірі підтверджує встановлений відповідачем факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 135 КпАП України.

Доводи позивача стосовно того, що поліцейські не мали права на складання постанови по ст. 135 ч. 2 КУпАП є хибними та суд не бере до уваги з наступних підстав.

Статтею 213 КУпАП, визначено, що органи національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 135 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 135 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою та поліцейській діяв в межах його повноважень.

Щодо посилання позивача на той факт, що при розгляді справи поліцейський порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, то суд зазначає, що з дослідженого відеозапису вбачається, що поліцейським були роз`яснені позивачу права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. ст. 287-289 КУпАП. Як вбачається із відеозапису, позивач повідомив, що бажає скористатися адвокатом та дане клопотання не було залишено без належного розгляду поліцейським. Позивач скористався своїм правом та подзвонив по телефону адвокату, але позивач скористався лише консультацією у адвоката. При дослідженні відеозапису вбачається, що позивач не просив адвоката приїхати для надання йому юридичної допомоги та не заявляв клопотань про відкладання розгляду справи у зв`язку з тим, що бажає при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Будь - яких інших клопотань під час розгляду справи позивач не заявляв. Позивач був присутнім на місці складання постанови, спілкувався з працівником поліції, висловлював свої доводи по суті вчиненого правопорушення, постанова містить його підпис, а також отримав її копію.

За результатами розгляду адміністративної справи поліцейським було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення відповідно до санкції ч.2 ст.135 КУпАП, шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АП018 № 583638 від 13.11.2020, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376 та КУпАП.

Отже, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 135 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Відповідно до національного законодавства та практики ЄСПЛ в справах «Танрікулу проти Туреччини» і «Ґюль проти Туреччини» та інших відповідач використав і вичерпав усі необхідні засоби доказування для фіксування події правопорушення. Правовими актами, що регулюють спірні відносини не передбачено для відповідача використання засобу доказування, який би ним не був використаний.

Відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо фіксації правопорушення ним особисто, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом, відхилення клопотання про дослідження доказів позивача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

В ст. 7 КУпАП вказано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. В тій частині, в якій суд уповноважений розглянути цей спір будь-якого порушення підстав і порядку дій відповідача не встановлено.

Таким чином, оскільки відповідачем не було порушено процедуру розгляду справи та не були порушені процесуальні права позивача, було досліджено та враховано достатньо належних та допустимих доказів, для встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджений достатніми та допустимими доказами у справі, доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, суду не надано, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, на думку суду, наведені з метою уникнення адміністративної відповідальності, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 241 246, 286 КАС України, ст.7, 22, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя:

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя: