Справа № 820/6278/16
Суддя: Гуляєва Г. М.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Борівський районний суд Харківської області

справа: № 820/6278/16
провадження: 8-а/614/1/21
категорія:

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 Борівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого-судді Гуляєвої Г.М.

за участю: секретаря Кравцової О.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Філіпової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Борова у режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації державної прикордонної служби України, 3 особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник неповнолітніх: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання незаконним та касування рішення, зобов`язання прийняти рішення

УСТАНОВИВ:

10.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до Борівського районного суду з вказаною заявою, в якій вказала, що постановою Борівського районного суду Харківської обл. від 07.11.2017 у справі №820/6278/16 її позов до Адміністрації державної прикордонної служби України про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання прийняти рішення задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Адміністрації державної прикордонної служби України №83 від 22 червня 2016 р. «Про відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», членам сім?ї, батькам та утриманцям померлого ОСОБА_9 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому зазначає, що під час розгляду справи за її адміністративним позовом в судах першої та апеляційних інстанцій тривало досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000404 від 07.06.2015, у якому встановлювалися обставини загибелі ОСОБА_9 , отже, не було відомо чи загинув ОСОБА_9 внаслідок порушення ним правил дорожнього руху (тобто вчинив адміністративне правопорушення, що є підставою для відмови у відповідній виплаті), чи причиною його смерті є недбале ставлення до військової служби безпосереднього командування ОСОБА_9 .

При цьому суд обґрунтував своє рішення про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача тим, що постанова про закриття кримінального провадження, яка містила висновки про загибель ОСОБА_9 внаслідок порушення ним правил дорожнього руху, тобто скоєння адміністративного правопорушення, була скасована.

Рішення про відмову в задоволенні позову в частині вимог про зобов`язання прийняття відповідного рішення обґрунтоване тим, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань прийняття рішень про призначення виплати одноразової грошової допомоги, тому суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень та зобов`язувати Адміністрацію державної прикордонної служби України вчиняти зазначені дії. Відповідно суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, за відсутності рішення у кримінальному провадженні за фактом смерті ОСОБА_9 , відповідач в залежності від результатів розслідування у відповідному кримінальному провадженні міг прийняти одне з двох рішень: про відмову у виплаті (у випадку порушення правил дорожнього руху ОСОБА_9 ); або про здійснення такої виплати (якщо вироком суду буде доведено вину особи у загибелі ОСОБА_9 внаслідок недбалого ставлення до військової служби).

Постанову Борівського районного суду Харківської обл. було оскаржено відповідачем в апеляційному суді. За результатами апеляційного розгляду Харківським апеляційним адміністративним судом 12.12.2017 постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, а постанову Борівського районного суду Харківської обл. залишено без змін.

За результатами розгляду апеляційної скарги відповідача 24.09.2020 ухвалено Верховним Судом постанову, якою постанову Борівського районного суду Харківської обл. також залишено без змін.

22 вересня 2020 р. Біловодським районним судом ухвалено вирок у справі №408/5968/19-к, відповідно до якого ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

В подальшому вказаний вирок суду учасниками кримінального провадження не оскаржувався та набрав законної сили 23 жовтня 2020 р.

Отже, вищезазначеним вироком суду встановлено, що загибель ОСОБА_9 сталася внаслідок дій ОСОБА_10 та ці обставини не підлягають доказуванню.

Вказує, що зазначені обставини не були встановлені судом під час розгляду її адміністративного позову, так як могли бути встановлені лише вироком суду у відповідному кримінальному провадженні, відповідно вони не були та не могли бути відомі їй на час розгляду справи №820/6278/16.

Істотність цих обставин, які встановлені у кримінальному провадженні, полягає у тому, що у відповідача відсутня підстава для прийняття рішення про відмову у відповідній виплаті, передбачена п.а ч.1 ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: загибель (смерть) військовослужбовця внаслідок вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення.

Отже, у разі задоволення її позовних вимог у повному обсязі, суд не буде перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача, так як у цьому випадку у відповідача відсутні передбачені законодавством підстави для прийняття рішення про відмову здійсненні відповідної виплати.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та просила її задовольнити скасувати постанову Борівського районного суду Харківської обл. від 07 листопада 2017 р. у справі №820/6278/16 та ухвалити рішення яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо задоволення вказаної заяви та просила суд відмовити у її задоволенні, пояснила, що рішення суду постанова Борівського районного суду Харківської обл. від 07.11.2017 по справі №820/6278/16 є законним та обґрунтованим, суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами їх не спростовують. Ухвалення 22.09.2020 Біловодським районним судом Луганської обл. вироку стосовно ОСОБА_10 не являється нововиявленою обставиною та у вказаному вироку ОСОБА_1 не зазначена як потерпіла. Зазначила, що станом на 08.12.2020 (день подання до суду заяви про перегляд судового рішення) ОСОБА_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги не зверталася. Саме подання заяви із доданими документами (дорученням до документів даного вироку суду) є підставою для Адміністрації Держрприкордонслужби для розгляду документів та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

3 особи у судове засідання не з?явилися.

Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 статті 361 КАС України встановлено підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, якими є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З вищевикладених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Також, істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. Підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення, суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Таким чином, нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Аналогічний підхід до визначення підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами викладений в Узагальненні судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2015 року № 7).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Виявлені обставини мають бути не просто новими, вони повинні мати таке значення, що якби докази щодо цих обставин були досліджені судом, який розглядав справу по суті, то суд, вірогідно, виніс би інше рішення. Тобто, очевидність помилковості прийнятого рішення має бути достатньо високою.

Таким чином, для можливості перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначальним фактором є новизна та невідомість юридичного факту на момент розгляду справи та реальний вплив таких обставин на наслідки вирішення спору.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Верховного Суду №147/809/17 від 21 січня 2020 року, № 2040/6634/18 від 02 квітня 2020 року, № 808/3911/16 від 13 травня 2020 року.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2010 року у справі №К-45458/09, «істотність» обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов.

Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, не дослідження доказів чи відхилення доводів сторони) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в п. 40 рішення справи "Пономарьов проти України" (№3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення".

У рішенні від 24 липня 2003 року у справі Ryabykh v. Russia Європейський суд з прав людини вказав, що принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Разом з тим, слід зазначити, що інститут нововиявлених обставин - це самостійний вид перевірки законності та обґрунтованості постанов або ухвал, що не відповідають об`єктивній істині, правам і обов`язкам сторін, тобто цей вид перегляду має низку схожих ознак і відмінностей порівняно з апеляційним та касаційним переглядами рішень.

Ця відмінність полягає в підставах перегляду, об`єктах і суб`єктах перегляду, компетенції суду, порядку й наслідках перегляду, процесуальному становищі осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини у п. 46 рішення у справі "Попов проти Молдови" №2 зазначив, що відкриття внаслідок нововиявлених обставин як такі не є несумісними з Конвенцією. Однак, рішення про перегляд процедур повинні відповідати відповідним нормативним критеріям, а неправильне застосування такої процедури може суперечити Конвенції, якщо врахувати, що її результат - "втрата" судового рішення - є такою ж, як і запит для анулювання. Принципи правової визначеності та верховенства права вимагають від Суду бути пильними у цій сфері (Popov v. Moldova № 2; 19960/04).

Як вбачається з рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі "Правєдная проти Росії" (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27- 28, та рішення від 06.12.2005 року у справі "Попов проти Молдови" № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступним, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що в якості нововиявленої обставини заявниця вказує на вирок Біловодського районного суду Луганської обл. від 22 вересня 2020 р., відповідно до якого ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України, який свою вину визнав повністю та пояснив, що в порушення статутних правил та функціональних обов`язків, законодавчих та нормативно-правових актів у сфері безпеки дорожнього руху, дійсно не перевірив наявність у ОСОБА_9 свідоцтва на право керування бронеавтомобілем та допустив його до керування цим транспортним засобом бронеавтомобілем «КрАЗ Кугуар», внаслідок чого останній не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на ліву межу проїжджої частини, через що автомобіль перекинувся, а ОСОБА_9 загинув на місці.

Однак, сам по собі вирок не може бути нововиявленою обставиною, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відома заявнику на час розгляду справи, оскільки станом на дату ухвалення рішення суду від 07 листопада 2017 р. у справі №820/6278/16 такого вироку не існувало. Оскільки вирок Біловодського районного суду Луганської обл. від 22 вересня 2020 р. по справі №408/5968/19-к, на який посилається заявник набув законної сили 23.10.2020, тобто обставина вини обвинуваченої особи встановлена 23.10.2020, а тому не існувала під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява, а саме: під час розгляду та ухвалення постанови Борівського районного суду Харківської обл. від 07.11.2017 по справі №820/6278/16. Відтак, за своєю правовою природою рішення суду, що набуло законної сили 23.10.2020 є новою, але не нововиявленою обставиною, а відтак не є підставою для перегляду постанови Борівського районного суду Харківської обл. від 07.11.2017 по справі №820/6278/16 за нововиявленими обставинами відповідно до ст.361 КАС України.

Крім того, після ухвалення вказаного рішення, заявник мала можливість звернутися до Адміністрації державної прикордонної служби України з відповідною заявою стосовно виплати одноразової грошової допомоги, однак остання до Адміністрації державної прикордонної служби України не зверталася. Саме подання заяви із доданими документами (в т.ч. вищевказаним вироком суду) є підставою для розгляду Адміністрацією Держприкордонслужби поданих документів та прийняття відповідного рішення.

Крім того, суд вказує, що підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплину на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Проаналізувавши усе вище викладене, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки обставини, зазначені заявником як підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, такими не являються.

Заявник у своїй заяви посилається не на встановлені обставини, а лише на ухвалення вироку, тобто її позиція опирається не на певні факти, а лише на висновки, які мають місце вже після розгляду справи.

Натомість нових обставин, які існували але не були відомі суду при прийнятті рішення від 07.11.2017 та які могли мати вплив на правильність та обгрунтованість судового рішення встановлено не було, що вказує на відсутність підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Частиною 1 ст.369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене суд зазначає, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини не є нововиявленими в розумінні положень ст.361 КАС України, а тому підстави для скасування рішення Борівського районного суду Харківської обл. від 07 листопада 2017 р. у справі №820/6278/16 у суду відсутні.

Керуючись ст.ст.248,361,368,369 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації державної прикордонної служби України, 3 особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник неповнолітніх: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання незаконним та касування рішення, зобов`язання прийняти рішення - відмовити.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року в адміністративній справі №820/6278/16 залишити в силі.

Ухвала суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Борівський районний суд Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 15.01.2021.

Головуючий-суддя Гуляєва Г. М.