Справа № 584/1642/20
Суддя: Токарєв С. М.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 584/1642/20
Провадження № 2-а/584/4/21
РІШЕННЯ

Іменем України

15.01.2021 м. Путивль

Путивльський районний суд Сумської області у складі головуючого - судді Токарєва С.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Путивль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області сержанта поліції Ягупи Сергія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 192845 від 17.08.2020,

встановив:

14.12.2020 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо складання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, а також просив постанову серії БАА № 192845 від 17.08.2020 визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що постановою відповідача ОСОБА_2 від 17.08.2020 позивача визнано винним у тому, що він керував автомобілем «DAEWOO LANOS», н.з. НОМЕР_1 , 17.08.2020 о 18 год. 50 хв. в м. Путивль Сумської області по вул. Воскресенській поблизу буд. № 37 та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме - на причеп ПГА 1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.4. а) ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

При цьому позивач зазначав, що у постанові відповідачем не було зазначено того факту, що він керував автомобілем саме з причепом, а тому вимагати документи на причеп відповідач не мав права або ж повинен був зазначити у постанові що він керував автомобілем з причепом.

Також позивач зазначав, що викладена у постанові інформація не відповідає дійсності, оскільки в серпні місяці 2020 року, коли він рухався на автомобілі «DAEWOO LANOS», н.з. НОМЕР_1 , приблизно о 18 год. 50 хв. його зупинили працівники поліції. Після зупинки транспортного засобу до нього підійшов інспектор поліції та попросив пред`явити документи, які він, як водій, який обізнаний з вимогами п. 2.1. ПДР, передав останньому (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (на причеп), поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль), які той забрав і пішов до своєї машини. При цьому, він не виходив зі своєї машини, оскільки переконливо знав, що нічого не порушував. Відповідач ознайомився з наданими ним документами і не вказавши йому на вчинення будь-якого правопорушення повернув йому документи. При цьому, він не підписував ніяких документів, копію постанови не отримував та поїхав з місця зупинки. Лише 04.12.2020 він отримав лист з Путивльського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) з постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2020, а також постанову про арешт коштів боржника від 24.11.2020. Після цього він поїхав до начальника Путивльського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Зенової О.В., яка пояснила йому причину відкриття виконавчого провадження та надала копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 192845 від 17.08.2020.

З огляду на таке дії відповідача щодо складення відносно нього протоколу та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП позивач вважає незаконними.

Зокрема, вказував, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки при її винесенні було порушено вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 268 КУпАП.

Позивач в судове засідання не прибув, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно положень ч.3 ст. 268 КАС України не є перешкодою для розгляду справи в суді.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, вона підлягає розгляду в письмовому провадженні (ч.9 ст. 205 КАС України).

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2020 поліцейським СРПП № 3 Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області сержантом поліції Ягупа С.В. було винесено постанову серії БАА № 192845 відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за те, що він керував автомобілем «DAEWOO LANOS», н.з. НОМЕР_1 , 17.08.2020 о 18 год. 50 хв. в м. Путивль Сумської області по вул. Воскресенській поблизу буд. № 37 та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме - на причеп ПГА 1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.4. а) ПДР.

З цими порушеннями позивач не згоден, про що він зазначив в адміністративному позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Статтею 222 КУпАП визначені повноваження Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою, другою і четвертою статті 126 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1-3 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Норма ст. 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В силу вимог підпункту "а" п. 2.4. Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Разом з тим, відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо правомірності свого рішення.

Однак, складена постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, а також доказів на підтвердження вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, аналіз викладених правових норм та обставин справи, з врахуванням встановлених порушень при притягненні до адміністративної відповідальності позивача, дають підстави для висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в силу вимог ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Таким чином, витрати на правничу допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правовничої допомоги саме у цій справі, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16.

Як вбачається з квитанції № 163 від 15.12.2020, при зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено 420,40 грн. судового збору (а.с.17).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав квитанцію № 29 від 14.12.2020 про сплату 500 грн. адвокату Латишевій В.О. за складання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 192845 від 17.08.2020 (а.с.18), ордер серії СМ № 101/20 (а.с19), а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000439, відповідно до якого Латишева В.О. має право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.20).

Таким чином, в силу вимог ч. 1 ст. 139 КАСУ підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 500 грн., а також сума судового збору у розмірі 420,40 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст.6-7, 72-79, 90, 229, 241, 244-246, 262, 268, 286 КАС України, суд

вирішив:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Скасувати постанову поліцейського СРПП № 3 Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області сержанта поліції Ягупа Сергія Вікторовича від 17.08.2020 серії БАА № 192845 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

3. Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділення поліції № 2 (м. Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області (місцезнаходження: просп. Іоанна Путивльського, 42, м. Путивль, Сумська область, 41500) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп. (чотириста двадцять гривень сорок копійок) та 500 грн. (п`ятсот гривень) на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв