Справа № 140/5259/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/5259/20 пров. № А/857/9446/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року, прийняте суддею Плахтій Н.Б. у місті Луцьку у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

ФОП ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (надалі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.01.2020 року №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 11280,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що виявлені під час перевірки алкогольні напої в кількості 25 пляшок без марок акцизного податку та без відповідних документів, що підтверджують їх походження, були виготовлені позивачем самостійно, однак, останній не має статусу виробника алкогольної продукції з отриманням відповідної ліцензії, не проходив обов`язкову атестацію, а виготовлена ним алкогольна продукція не проходила сертифікацію та не маркувалась марками акцизного податку.

Суд звернув увагу на те, що предметом дослідження у судових справах №164/2118/19 та №164/2137/19 не було те, чи мало місце порушення позивачем норм пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» як суб`єктом господарювання. Маються покликання на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі №816/571/17.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції взято за основу позицію відповідача про відсутність документів щодо обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, однак, перевірка проводилась за місцем реалізації, а не за місцем реєстрації підприємницької діяльності позивача. Місце знаходження складських приміщень, а також наявність документів бухгалтерського обліку/ податкової звітності позивача відповідач не враховував.

Крім того, судом першої інстанції неналежним чином проаналізовано висновки судів у справах за наслідками розгляду адміністративних матеріалів щодо позивача та закриття проваджень у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовільнити позов.

ГУ ДПС у Волинській області у відзиві на апеляційну скаргу відповідно до ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менша десяти неоподаткованих мінімумів громадян.

Крім того, звернута увага, що обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі. Водночас правова кваліфікація діяння особи не є обов`язковою для адміністративного суду.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.12.2019 року на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 10.12.2019 року №1371 та направлень на перевірку від 10.12.2019 року №№206, 207 (а.с.26-28) було проведено фактичну перевірку господарської одиниці бару, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт перевірки від 12.12.2019 року №03/80/32-01/ НОМЕР_1 (а.с.24-25).

Згідно з висновками акту перевірки від 12.12.2019 року №03/80/32-01/ НОМЕР_1 позивачем порушено:

статті 11 та 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою від 27.12.2010 №1251;

п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі висновків акту перевірки від 12.12.2019 року №03/80/32-01/ НОМЕР_1 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.01.2020 року № про застування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в сумі 11280 грн (а.с.4).

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР (надалі - Закон №265/95-ВР) встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В акті перевірки від 13.12.2019 року №03/80/32-01/ НОМЕР_1 зазначено про те, що перевіркою встановлено факт реалізації та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку, чим порушено вимоги ст.11 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР, Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Також перевіркою встановлено відсутність будь-яких документів, що підтверджують походження алкогольних напоїв, зазначених в Додатку №2 до акту перевірки, та відсутність марок акцизного податку на вказаних алкогольних напоях, з огляду на що такі були вилучені з обігу (а.с.25).

Із пояснень ОСОБА_2 від 12.12.2019 року (директор ФОП) щодо продажу та зберігання алкогольного напою лімончелло, журавлина, зубрівка та вітокс, без марок акцизного податку встановленого зразка, остання зазначила, що вказані алкогольні напої виготовляються згідно калькуляційних карток, які додаються. Даний напій переливається в пляшки для його подальшої реалізації. Накладні на алкогольні напої надати не може, так як вони виготовляються в більшості з горілки «Немирів особлива», на яку є відповідні накладні.

Із матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 відповідно до виписки з ЄДРПОУ здійснює діяльність у сфері оптової торгівлі кавою, чаєм, какао та прянощами за кодом економічної діяльності 46.37 (а.с.2).

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що позивач не має статусу виробника алкогольної продукції з отриманням відповідної ліцензії, не проходив обов`язкову атестацію, а виготовлена ним алкогольна продукція не проходила сертифікацію та не маркувалась марками акцизного податку, що передбачено вимогами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що встановлений в ході перевірки факт зберігання за місцем реалізації товарів алкогольних напоїв, на які відсутні документи про їх походження, є порушенням порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та підставою для застосування фінансових санкцій згідно зі статтею 20 Закону №265/95-ВР у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів.

З приводу покликання апелянта на те, що судом першої інстанції неналежним чином проаналізовано висновки судів у справах за наслідками розгляду адміністративних матеріалів щодо позивача та закриття проваджень у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд зазначає, що висновки іншого суду щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов`язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов`язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку та не звільняє від процесуального обов`язку офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 грудня 2018 року у справі №816/571/17.

Згідно зі статтею 111 Податкового кодексу України (далі ПК України) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено нa кoнтpoлюючi органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питaнь оподаткування та iншoro законодавства встановлюється тa застосовується згідно з цим Кодексом та iншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у виrлядi штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

При цьому, відповідно до пункту 112.1 статті 112 ПK України, притягнення дo фінансової відповідальності плaтникiв податків за порушення законів з питань оподаткування, iншoгo законодавства, контроль за дотриманням якoгo покладено нa контролюючі органи, не звільняє таких посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, за порушення вимoг законодавства, виявлені в ході перевірки, передбачена як фінансова відповідальність суб`єкта господарювання, встановлена нормами спеціальних законів, в даному випадку - Законом №265/95-ВР, так і адміністративна відповідальність фізичних осіб, якi безпосередньо вчинили правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення. Тобто зазначені вище порушення мають наслідком різні види юридичної відповідальності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року у справі № 140/5259/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 15.01.2021 року.