Справа № 288/501/20
Суддя: Зайченко Є. О.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/501/20
Провадження № 2-а/288/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань Костюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області адміністративну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни, третя особа: Управління патрульної поліції у Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 477720 від 24 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни (далі відповідач), третя особа: Управління патрульної поліції у Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 477720 від 24 квітня 2020 року, в якому зазначає, що 24 квітня 2020 року інспектором взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенантом поліції Погорілою Людмилою Михайлівною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №477720 від 24 квітня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510,00 гривень.

Вказана постанова була отримана позивачем поштою 30 квітня 2020 року, що підтверджується інформацією з офіційного сайту «Укрпошта».

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, яка була складена порушенням норм діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Так, 24 квітня 2020 року близько 13 години 40 хвилин позивач разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 рухався на її автомобілі KIA RIO д. н. з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп. За кермом перебував позивач, ОСОБА_2 знаходилась на передньому пасажирському сидінні. Швидкість автомобіля не перевищувала 80 км/год. Близько 13 години 55 хвилин на 158 кілометрі автодороги їх було зупинено працівниками поліції. Позивач виконав вказану вимогу та зупинив автомобіль. Крім того, зазначаю, що автомобіль працівників поліції знаходився без ввімкнених проблискових маячків.

До автомобіля підійшов співробітник поліції, який не представився та відразу заявив, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме перевищив допустиму швидкість. З метою запобігання порушення прав та законних інтересів усіх учасників позивач почав фіксувати їхню розмову на камеру власного мобільного телефону. В подальшому, до автомобіля підійшов інший співробітник поліції, який також порушуючи норми статті 18 ЗУ «Про Національну поліцію» не представився та почав вимагати документи на автомобіль.

З метою виконання обмежень, встановлених постановами Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та №215 від 16.03.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211» позивач просив співробітників поліції надіти маску та не підходити до нього блище як на 2 метри.

Проте, його законні вимоги розгнівали працівників поліції, вони відійшли від їхнього автомобіля та нічого не пояснили. Позивач зачекав, потім вирішив підійти до автомобіля поліції та запитав, в чому справа, чи може він рухатись далі та чи він затриманий. Один із співробітників поліції, порушуючи карантинні обмеження почав з ним спілкуватися не коректно, грубо та повідомив, що його правопорушення щодо перевищення швидкості зафіксоване за допомогою приладу «Trucam 000780» та відносно нього буде складено адміністративний протокол та винесена постанова.

Беручи до уваги, що працівники поліції порушували норми закону, обмежували його конституційні права, не надавали докази нібито його правопорушення, позивач спочатку відмовився показувати їм свої документи. Після чого він вирішив повернутися до автомобіля дружини та взяти документи та в цей час без будь якого попередження, не зрозуміло з яких підстав до мене нього застосована фізична сила з боку працівників поліції. Позивач просив припинити застосовувати до нього фізичну силу, будь якого опору він не чинив та повідомляв, що буде викликати слідчо-оперативну групу. Після чого двоє співробітників поліції його відпустили. Далі, позивач по телефону зателефонував на лінію «102» та повідомив про незаконні дії щодо нього з боку працівників поліції.

Додатково зазначає, що інспектор взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , яка притягнула його до адміністративної відповідальності щодо вказаного правопорушення з ним не спілкувалася та почала з ним розмову щодо порушення карантинних заходів. Крім того, після вказаних подій співробітники поліції сіли в службовий автомобіль та без його участі почали складати адміністративні матеріали. Більше того, його права йому роз`ясненні не були, він просив забезпечити йому право на захист та зачекати його адвоката, якого він викликав. І найбільш кричуще, що фактичного розгляду справи не відбувався, позивача незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності, що є порушенням норм діючого законодавства.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач керуючи автомобілем KIA RIO д. н. з. НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп, а саме на 158 кілометрі вказаної дороги 24 квітня 2020 року о 13 годині 50 хвилин рухався зі швидкістю 120 кілометрів на годину, чим перевищив встановлену в населеному пункті Березівка швидкість на 70 кілометрів за годину, чим порушив частину 3 статті 122 КУпАП. Згідно цієї ж постанови швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась за допомогою приладу «Trucam 000780», який не може бути належним і допустимим доказом виходячи із наступного.

Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 статті 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог статті 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, стаття 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою місто Житомир, вулиця Покровська, будинок 96. Проте, поліцейський інспектор ОСОБА_3 положень закону не дотрималася та розглянула справу на місці зупинки транспортного засобу, а точніше, сидячи в службовому автомобілі та не спілкувавшись з позивачем.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський інспектор Погоріла Л.М. суттєво порушила його права.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський інспектор Погоріла Л.М. не дала позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими статтею 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, поліцейський інспектор Погоріла Л.М. проігнорував вимоги частини 2 статті 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу] унеможливило виконання вимог статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного, з`ясування обставин справи.

Крім того, поліцейський інспектор Погоріла Л.М. не допитала свідка, яка в цей час перебувала в автомобілі, хоча позивач наполягав її допитати.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, поліцейський інспектор Погоріла Л.М. пішла до свого патрульного автомобіля, де винесла постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Будь-яких пояснень в позивача взагалі не відбиралися. Позивача взагалі було просто поставлено перед фактом. Своїми діями, як вважає позивач поліцейський інспектор Погоріла Л.М. грубо порушила вимоги статей 278, 279 КУпАП.

Позивач зазначає, що він заявляв клопотання в усній формі про розгляд справи за участі мого захисника, оскільки в письмовому вигляді працівник поліції відмовився отримувати будь-які клопотання, закрившись в своєму автомобілі на 20 хв. Після чого вийшов незважаючи на його прохання не надав позивачу можливості написати заперечення та пояснення, і взагалі не надав позивачу на місці копії постанови, поїхавши на службовому автомобілі.

Позивач вважає, що відповідачем були допущені такі порушення:

1. Відповідач поліцейський інспектор Погоріла Л.М. незаконно розглянула справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон чітко передбачає розгляд справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі.

2. Відповідач поліцейський інспектор Погоріла Л.М. позбавила позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, зокрема правом на залучення його захисника, (правова позиція ВС/КАС: Невжиття поліцейським дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги тягне за собою закриття справи про адмінправопорушення (ВС/КАС № 524/9827/16-а від 18.02.2020).

3. Відповідач поліцейський інспектор Погоріла Л.М. порушила вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП., наказ 1395.

4. Незважаючи на численні прохання, позивачу не було надано копію постанови, не надано змогу написати пояснення, підписати її, що підтверджується відсутністю його підпису на постанові (та відсутністю підпису понятих із зазначенням що він відмовився від підписання/отримання копії постанови).

Позивач зазначає, що на думку працівника поліції він порушив правила дорожнього руху, а саме знак 5.45 початок населеного пункту ніби-то рухався з перевищенням швидкості. Проте - вказаному місці знак 5.45 розташований з порушенням, а саме згідно ПДР України 8.2-1 Регулювання дорожнього руху.

Оскільки даний знак не дублювався, а позивач їхав у лівому ряді дороги і не мав змоги бачити його оскільки права смуга була зайнята іншими автомобілями. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту, а тому даний знак не відповідає вимогам національного стандарту і є недійсним, а якщо даний знак недійсний то і його дія на зазначеній ділянці дороги не діє, що підтверджується практикою Касаційного адміністративного суду ВС в постанові від 24 квітня 2019 року у справі №127/12081/17.

На зауваження позивача вищезазначений інспектор відповів, що там все дублюється і він буде складати протокол тому, що правопорушення зафіксовано на прилад TruCam. На що позивач заперечив, тому що даний прилад використовується не в автоматизованому режимі відповідно до статті 40. ЗУ « Про Національну Поліцію».

Отже, тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТгиСАМ", який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є нечинним з 02.11.2015. Такий висновок зробив Сьомий апеляційний адміністративний суд викладений в постанові від 19.11.2019 року (справа №296/6485/19).

Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №477720 від 24 квітня 2020 року, винесену інспектором взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенантом поліції Погорілою Людмилою Михайлівною про накладення на мене адміністративного стягнення за частиною 3 статті 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510,00 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 122 КУпАП відносно нього - ОСОБА_1 .

Відповідно до ухвали суду від 05 травня 2020 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (виклику) сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі, при прийнятті рішення, просив врахувати викладені обставини в позовній заяві та подані ним докази.

Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками та судові повістки, які направлялись на адресу відповідача отримано, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлений про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення 25 червня 2020 року, 05 жовтня 2020 року, 13 листопада 2020 року.

19 травня 2020 року протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень статті 162 КАС України відповідачем подано відзив в якому зазначив, що відповідно до постанови інспектора взводу №1 роти №4 батальйону управління патруль» поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни під час несення служби на автодорозі М-06 Київ - Чоп 158 км 24.04.2020 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000780) було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу Kia Rio з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 120 (сто двадцять) км/год при цьому перевищив встановлене обмеженні швидкості руху в населеному пункті на 70 (сімдесят) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2. 1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України, відеофайл № . Водій не виконав законну вимогу патрульного та не пред`явив запитувані документи для перевірки.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеофайлом № . Також, позивачу були пред`явлені відео та фото докази його правопорушення, документи на прилад TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000780).

Крім того, зазначає, що відео та фотофіксація автомобіля позивача відбулась на відстані 330,5 метри, тобто в межах допустимих граничних показників визначених для приладу TruCam LTI 20/20.

Інспектор Погоріла Л.М. винесла постанову за ч. 3 ст. 122 КУпАП та наклала стягнення на правопорушника в розмірі 510 гривень, відповідно до санкції статті.

В якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000780), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача.

Також наявні об`єктивні дані, щодо підтвердження географічної локації транспортного засобу, що відображені роздруківкою файлу _CC000_0424_134528.jmf з пристрою, на якому зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 50? 1903.46N і географічна довгота 28?2520.65Е місця події.

Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, яку він відмовився отримувати на місці зупинки транспортного засобу, про що зроблено запис у відповідній графі винесеної постанови.

Дорожні знаки 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» знаходиться на відмітці - 155 км + 900 м та 160 км А/Д М-06 «Київ-Чоп», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Крім того на 156 км + 100 м та 160 км А/Д М-06 «Київ-Чоп» розташований знак 5.45 «Березівка», тобто початок населеного пункту, в якому діють вимоги Правил дорожнього руху, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 №193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17953, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 24.12.2019 р. та чинного до 24.12.2020 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №780 є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Як вбачається з наданих документів, відповідно до Журналу обліку лазерного вимірювання швидкості TruCam, а саме за 24.04.2020 року інспектору Левчук В.С. було видано прилад TruCam №000780 для фіксації порушень ПДР, що підтверджує факт правомірності його використання його напарником інспектором Погорілою Л.М., що підтверджується розстановкою сил та засобів за 24.04.2020.

Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеними компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімком та відеозаписом з приладу TruCam.

У визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України і адміністративні правопорушення.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції і незаконності встановлення певних дорожніх знаків, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Таким чином, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. Враховуючи викладене просить в задоволенні позову відмовити. /а.с.47-88/

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у Житомирській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлений про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення 28 серпня 2020 року, 05 жовтня 2020 року, 13 листопада 2020 року та 28 грудня 2020 року, про причини неявки суд не повідомили. Неявка належним чином повідомленого представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних доказів.

Частина 1 статті 205 КАС України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно норм частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 КАС України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 24 квітня 2020 року інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП у Житомирській області, лейтенантом поліції Погорілою Людмилою Михайлівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 477720, згідно якої ОСОБА_1 24 квітня 2020 року о 13.45 годині на а/д М-06 Київ Чоп 158 км., керуючи автомобілем марки KIA RIO державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 120 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті Березівка на 70 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, швидкість руху автомобіля вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000780), чим своїми діями скоїв правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок. /а.с.7/

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбачених ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказане підтверджується також нормами статті 276 КУпАП.

Згідно статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Зазначена норма права вказує на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. А відтак не потребує додаткового роз`яснення про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими Розділом ІV КУпАП.

Разом з тим, в постанові Верховного Суду викладеній у справі № 286/648/17, суд прийшов до наступного правового висновку.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках,

коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015).

Разом з тим, судом залишено поза увагою те, що Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

А тому, висновки суду апеляційної інстанції про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та вимог статті 268 КУпАП є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Верховний Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що справу, всупереч вимогам КУпАП розглянуто на місці вчинення правопорушення без складання протоколу та з порушенням вимог, встановлених статтею 268 цього ж кодексу, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацією адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду У 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що відповідачем розглянуто справу про адміністративне правопорушення з порушенням вимог статті 276 КУпАП, оскільки, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави вважати, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з встановлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Пунктом 5 Розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до відеозапису з реєстратора службового автомобіля, відео з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000780) та фото файли надані Управлінням патрульної поліції у Житомирській області /а.с.46/, а також запис, наданий позивачем, що був долучений до матеріалів адміністративного позову./а.с.15/

Відповідно до статті 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статями 73,74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Так, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розділяється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На виконання вищезазначених правових положень, відповідачем надано фото та відеозйомку фіксації події адміністративного правопорушення на диску DVD, яка міститься в матеріалах справи та досліджена судом в повному обсязі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до роздруківки файлу _CC000_0424_134528.jmf, зробленого з відео фіксації правопорушення за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000780), на якому зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 50?1903.46N і географічна довгота 28?2520.65Е місця події, автомобіль KIA RIO державний номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 120 км/год. на а/д Київ - Чоп, 158 км. /а.с.52/

Листом Служби автомобільних доріг у Житомирській області №05-03/87 від 14 січня 2020 року надано інформацію щодо розташування дорожніх знаків обмеження швидкості 5.45; 5.46; 5.70 та 7.2.1 на автомобільних дорогах М-06 Київ-Чоп; М-07 Київ Коваль - Яготин та М-21 Виступовичі Житомир Могилів Подільський станом на 14 січня 2020 року./а.с.76- 77/

Дорожні знаки 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» знаходиться на відмітці - 155 км + 900 м та 160 км а/д М-06 «Київ-Чоп», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Крім того на 156 км + 100 м та 160 км а/д М-06 «Київ-Чоп» розташований знак 5.45 «Березівка», тобто початок населеного пункту, в якому діють вимоги Правил дорожнього руху, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Крім того, слід наголосити на тому, що під часу руху транспортного засобу в обов`язки водія не входить з`ясування законності встановлення дорожніх знаків та відповідність їх нормам ДСТУ. Так, згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції щодо незаконності встановлення певних дорожніх знаків, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя. (аналогічна позиція викладена в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 489/7717/18, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 по справі № 359/9278/18).

Правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012./а.с.56/ На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ІЛІ LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12./а.с.72-73/

Відповідно до Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 між повірочний інтервал становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17953, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 24 грудня 2019 року та чинного до 24 грудня 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000780 є придатним до застосування./а.с.55/

Можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних./а.с.57,71/

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі, що підтверджується листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 року № 22-38-49. /а.с.75/

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України,

а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму./а.с.58-70/

Як вбачається з наданих документів, відповідно до Журналу обліку лазерного вимірювання швидкості TruCam, а саме за 24 квітня 2020 року інспектору Левчук В.С. було видано прилад TruCam №000780 для фіксації порушень ПДР, що підтверджує факт правомірності його використання напарником інспектором Погорілою Л.М., що підтверджується розстановкою сил та засобів за 24 квітня 2020 року. /а.с.53-54/

Посилання позивача на ту обставину, що тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam LTІ 20/20 є виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки є нечинним, суд вважає необґрунтованими та не доведеними, оскільки будь-які належні і допустимі докази, які спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття.

Отже, фотознімок та відеозапис, здійснені сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС000780 (а.с.52), є отриманими у встановленому законом порядку доказами того, що ОСОБА_1 перевищив дозволену законом швидкість більше ніж на 50 км/год і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Крім того, на фотознімку, здійсненому сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС000780 (а.с.52) зазначено місце вчинення правопорушення - а/д Київ-Чоп, 158 км та його географічні координати.

Згідно з даними з інтернет-сервісу Google Maps точка за координатами широта: 50°19'03.46"N, довгота: 28°25'20.65"E знаходиться на автодорозі М-06 в межах населеного пункту с. Березівка Житомирської обл.

Крім того, разом з відзивом на позовну заяву відповідач долучив лист Служби автомобільних доріг у Житомирській області №05-03/87 від 14.01.2020 щодо розміщення дорожніх знаків (а.с.76-77) згідно якого, на 156 км вказаної автодороги, тобто за 2 км від місця фіксації правопорушення, дорожнього знаку 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів, а також знаку 5.45 "Початок населеного пункту", який містить найменування населеного пункту "Березівка" та повідомляє про початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги ПДР, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Таким чином, інформація з фотознімку, здійсненого сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС000780 підтверджує перевищення позивачем швидкості, а географічні координати та фотознімки ділянки а/д Київ-Чоп дозволяють встановити, що правопорушення зафіксоване в межах населеного пункту, позначеного знаком 5.45.

Позивачем не спростовано, що працівник поліції представився, пояснив причини зупинки ТЗ, роз`яснив позивачу його права, вказав на порушення, оглянув документи на місці, біля авто позивача склав постанову, яку запропонував отримати позивачу та роз?яснив порядок її оскарження.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою. Відповідачем вжито дії щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, проте після спливу наданого часу, адвокат позивача так і не прибув.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів з приводу порушень інспектором поліції прав позивача під час складання постанови про притягнення до адмінвідповідальності. Відсутність факту правопорушення, позивач доводить своїми ж поясненнями. Натомість, відповідач, в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, надав докази своїх заперечень. Зокрема, відео фіксація, яка була вчинена під час вчинення правопорушення та в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення, підтверджує факт правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КпАП України про порушення позивачем пункту 12.4 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, позивачем пред`явлено вимоги до відповідача - інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни, яка винесла постанову.

Приписами частини 3 статті 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.5 ч.1 ст.213 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, відповідно до статті222 цього Кодексу, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 статті 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З наведеної вище норми слідує, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є відповідний Орган в особі конкретної посадової особи.

Отже, інспектори патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені.

Відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що належним відповідачем у справі, предметом якої є оспорювання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, повинен бути відповідний орган Національної поліції, тому відповідно позов в частині вимог до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне постанову інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни серії ДП18 № 477720 від 24 квітня 2020 року залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни, третя особа: Управління патрульної поліції у Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- залишити без задоволення.

Керуючись «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853; ст. ст. 19, 55 Конституції України; Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»; ст. ст. 33, 121, 126, 251, 258, 268, 278,283, 284 КУпАП; ст. ст. 2, 5, 7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни, третя особа: Управління патрульної поліції у Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 477720 від 24 квітня 2020 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко