Справа № 280/7465/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року Справа № 280/7465/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 30.06.2017 №4995546-12, від 30.06.2018 №35963-5302-0815, від 30.06.2019 №37482-5307-0814, від 10.07.2019 №054355307.

Ухвалою суду від 26.10.2020 вищевказану позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строку позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 18.12.2020 замінено відповідача Головне управління ДФС у Запорізькій області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, розгляд справи розпочато спочатку. Також, ухвалою суду від 18.12.2020 вжито заходів витребування доказів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що прийняті контролюючим органом податкові повідомлення рішення є протиправними та безпідставними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню. Зазначає, що по-перше контролюючим органом під час формування спірних податкових повідомлень рішень допущено помилку в адресі місця проживання позивача та направлено податкові повідомлення рішення на неправильну адресу. Також, позивач звертав увагу і на те, що у контролюючого органу взагалі були відсутні правові підстави для складання спірних рішень, якими позивачу визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, оскільки позивач не є власником або користувачем (ні фактичним, ні юридичним) будь-яких земельних ділянок на території України, ні як фізична особа, ні як ФОП. За таких обставин, на думку позивача, у відповідача були відсутні підстави для прийняття спірних рішень.

Відповідач у наданому до суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що між Оріхівською міською радою та громадянином ОСОБА_1 укладено договір про добровільне відшкодування Оріхівській міській раді збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду земельних ділянок, земельна ділянка площею 0,0414 га (414 кв.м) використовується для будівництва та обслуговування деревообробного цеху, яка розташована на території Оріхівської міської ради Запорізької області. Зазначає, що на підставі вищевказаного договору №106 та на підставі списків наданих Оріхівською міською радою з якими були заключенні договори оренди земельних ділянок, контролюючим органом були сформовані та направлені податкові повідомлення - рішення. Відповідач вважає, що діяв правомірно, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 30.06.2017 контролюючим органом складено податкове повідомлення рішення №4995546-12, яким громадянину ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 6640,43 грн.

Крім того, 30.06.2018 контролюючим органом складено податкове повідомлення рішення №35963-5302-0815, яким громадянину ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 6640,43 грн.

Також, 24.05.2019 контролюючим органом складено податкове повідомлення рішення №37482-5307-0814, яким громадянину ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 8366,73 грн.

Крім того, судом встановлено, що 10.07.2019 інспектором ГУ ДФС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, за результатами якої складено Акт перевірки №004300/08-01-53-07/ НОМЕР_1 .

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено, що позивач порушує терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання орендної плати з фізичних осіб, визначені п.287.5 ст.287 Податкового кодексу України, а саме зобов`язання визначене у податковому повідомленні рішенні №4995546-12 від 30.06.2017 з терміном сплати 29.08.2017 сплачено 26.12.2017 (119 днів прострочки).

10.07.2019 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення рішення №, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 500,00 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. В силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як визначено статтею 126 ЗК України, право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За правилами пункту 286.1 статі 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

При цьому власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (пункт 287.1 статті 287 ПК України).

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для нарахування позивачу орендної плати за землю стали висновки контролюючого органу про те, що позивач є користувачем земельної ділянки загальною площею 0,0414 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, на підставу зазначених доводів до матеріалів адміністративної справи відповідачем надано Договір №106 від 24.10.2018 про добровільне відшкодування Оріхівській міській раді збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду землі.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, його предметом є відшкодування збитків, заподіяних ОСОБА_1 Оріхівській міській раді внаслідок неоформлення (несвоєчасного оформлення) правовстановлюючих документів на землю та неодержання (недоодержання) плати за використання земельної ділянки загальною площею 0,0414 га (414 кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , використовується для будівництва та обслуговування деревообробного цеху.

Для з`ясування обставин справи, судом за ухвалою суду від 18.12.2020 витребувано від Оріхівської міської ради Запорізької області докази по справі, а саме інформацію та її документальне підтвердження щодо того чи передавалась ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) протягом 2017 2019 років у власність/користування земельна ділянка/ділянки на території Оріхівської міської ради, якщо так надати відповідне документальне підтвердження (договори, рішення сесії, інші правовстановлюючі документи) та повну інформацію про надані земельні ділянки (кадастрові номери, місце розташування, нормативно грошова оцінка, тощо), у належним чином засвідчених копіях.

У відповідь на зазначену ухвалу судом отримано засвідчену копію Договору №106 від 24.10.2018 про добровільне відшкодування Оріхівській міській раді збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду землі.

Інших документів на підтвердження набуття позивачем права власності/користування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0414 га (414 кв.м), суду не надано.

Також, в матеріалах адміністративної справи встановлено, що протягом 2010-2020 років договори оренди земельної ділянки між Оріхівською міською радою та ОСОБА_1 не укладались, про що свідчить відповідь міської ради на запит представника позивача (а.с.96).

Більш того, для з`ясування питання наявності у позивача прав власності на нерухоме майно, яке розташовано на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , що в свою чергу б створювало обов`язок позивача сплачувати плату за землю під таким майном, судом здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до витягу з зазначеного Реєстру, майно, а також земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , належить іншій особі ОСОБА_2 .

Суд погоджується з твердженням представника позивача та зазначає, що наданий договір про відшкодування збитків не є тим правовстановлюючим документом з яким чинне законодавство пов`язує факт виникнення права користування земельною ділянкою (оренди), а відповідно і не виникає податкового обов`язку зі сплати орендної плати за землю.

Також, суд звертає увагу на те, що чинне законодавство містить обов`язкову вимогу щодо державної реєстрації, в тому числі і права оренди, проте, право оренди позивача на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано, доказів протилежного суду не надано.

В матеріалах справи також відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач є власником житлового/не житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідні відомості відсутні в Реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.108).

За таких обставин, позивач не є суб`єктом оподаткування орендною платою, оскільки не є власником/землекористувачем земельної ділянки (майна на ній розташованого) за зазначеною вище адресою на законних підставах.

Також, суд зазначає, що відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

В даному випадку, склалася ситуація коли позивачу за 2018 рік фактично двічі (подвійно) визначено зобов`язання з орендної плати, один раз контролюючим органом, другий раз за договором укладеним з Оріхівською міською радою.

Не надано відповідачем і жодних доказів правомірності нарахування позивачу податкового зобов`язання за 2017 та 2019 роки, оскільки дані Державного земельного кадастру не містять відомостей про позивача як землекористувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а станом на 2017 рік Договір відшкодування збитків з Оріхівською міською радою ще не діяв, а на 2019 рік вже не діяв.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень рішень №4995546-12 від 30.06.2017, №35963-5302-0815 від 30.06.2018, №37482-5307-0814 від 30.06.2019 та № від 10.07.2019 як похідного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивачем у зв`язку із розглядом даної адміністративної справи понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

При цьому, відповідно до наданих до матеріалів справи розрахунків, витрати на правничу допомогу складаються: консультація (1 година) 300,00 грн., моніторинг законодавства та ЄДРСР (1 година) 300,00 грн., складання позовної заяви (7 годин) 2100 грн.; складання адвокатського запиту (1 година) 300 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

В даному випадку, зважаючи на предмет спору, незначну складність адміністративної справи, обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 2000,00 грн.,

За таких обставин, судовий збір сплачений позивачем в розмірі 840,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., стягується, відповідно до статті 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень який виступав відповідачем по справі ГУ ДПС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ) про визнання дій протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №4995546-12 від 30.06.2017, №35963-5302-0815 від 30.06.2018, №37482-5307-0814 від 30.06.2019 та № від 10.07.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова