Справа № 440/4494/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 р. Справа № 440/4494/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 17.09.20 року по справі № 440/4494/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2019 р;оку ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення з ГУПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 222117,36 грн за рахунок коштів Пенсійного фонду України відповідно до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Рішенням Полтавського окружного адміністр 72;тивного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення компенсації задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 17.12.2010 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2011 у справі №2а-2124/10/1625, за період з 06.09.2009 по 31.10.2011, починаючи з 06.09.2009 по день фактичної виплати пенсії, тобто по 18.09.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 17.12.2010 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2011 у справі №2а-2124/10/1625, за період з 06.09.2009 по 31.10.2011, починаючи з 06.09.2009 по день фактичної виплати пенсії, тобто по 18.09.2019. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2020 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19 - без змін.

03.08.2020 Полтавським окружним адміністративним судом у справі №440/4494/19 видано виконавчий лист.

Вказаний виконавчий лист пред`явлений заявником до примусового виконання, про що свідчить постанова від 12.08.2020 про відкриття виконавчого провадження №62794485.

07.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою від 07.09.2020, поданою у відповідності до приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просить: - визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, вчинені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19 протиправними; - копію ухвали направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19; - про результати виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19 повідомити Полтавський окружний адміністративний суд протягом 15 днів після отримання окремої ухвали.

У зазначеній заяві заявник посилається на те, що листом від 28.08.2020 №4882-4639/Б-03/8-1600/20 ГУПФУ в Полтавській області повідомило його, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19 згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" проведений розрахунок компенсаційної суми. Сума компенсації 199717,17 грн облікована в органах Пенсійного фонду України для виплати у зазначеному порядку згідно бюджетних призначень. Разом з тим, з розрахунку компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії ОСОБА_1 (о/р 145629/38715) на виконання постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 17.12.2010 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2011 у справі №2а-2124/10/1625 за період з 06.09.2009 по 31.10.2011 слідує, що пенсійний орган, виконуючи вказане рішення, здійснив розрахунок компенсації ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості /127941,81 грн/ не з 06.09.2009, а починаючи з 01.06.2011. Таким чином, здійснивши вказаний розрахунок не з 06.09.2009, а з 01.06.2011, ГУПФУ в Полтавській області діяло протиправно та необґрунтовано. Крім того, заявник зауважує також на ненадання ГУПФУ в Полтавській області доказів звернення до розпорядника коштів вищого рівня, яким є Пенсійний фонд України, за одержанням коштів з метою виконання судового рішення від 26.12.2019 у справі №440/4494/19. Вказане свідчить про не доведення та не підтвердження виконання судового рішення від 26.12.2019 у справі №440/4494/19, а також вжиття відповідачем належних заходів задля його виконання в частині виплати коштів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року заяву ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та вжиття заходів, що сприяли порушенню закону, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення компенсації - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, вчинені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №440/4494/19.

Копію окремої ухвали направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №440/4494/19.

Про результати виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №440/4494/19 зобов`язано повідомити Полтавський окружний адміністративний суд протягом 15 днів після отримання окремої ухвали.

Відповідач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та відмовити в задоволенні заяви позивача поданої в порядку ст. 383 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм матеріального та процесуального права.

Так, представник відповідача в апеляційній скарзі зазначає, що на його думку, що вимоги позивача із зазначенням конкретної суми виплати призведе до втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки, виконуючи рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області може виплатити відповідно до надходження коштів з Державного бюджету України. До повноважень Пенсійного фонду належить призначення, перерахунок та виплата пенсії суд своїми діями не може перебирати на себе повноваження проводити розрахунки та нарахування пенсії, що призведе до втручання в діяльність органу виконавчої влади.

Представник відповідача зазначає, що Управління не є безпосереднім розпорядником коштів на виплати особам, постраждалим від катастрофи на ЧАЕС, отже і не може відповідати за їх несвоєчасну сплату розпорядником цих коштів. Згідно ж ст. 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Враховуючи наведене, пенсійні виплати, що передбачені статтями 39,50,51,52,54 Закону, у період дії постанов Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р. №745, від 23.11.2011 р. №1210 визначаються в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того Кабінетом Міністрів України з метою реалізації пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» 03.09.2014 р. прийнято постанову №440, якою затверджено Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідач звертає увагу, що питання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати визначені Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 01.02.2001 року.

Відповідно до пункту 7 Порядку компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати.

Відповідач вважає, що оскільки виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалась відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», компенсація має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ст. 2 Закону № 2050-ІІІ - компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

На думку представника відповідача, враховуючи ті обставини, що компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати підлягають лише грошові доходи, які не мають разового характеру та те, що пенсійні виплати, заявлені в позовних вимогах на час звернення позивача до суду, Управлінням нараховані не були, отже вимога виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх строків виплати не відповідає нормам чинного законодавства України.

Позивач не скоритсався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву подану позивачем в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, вчинені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19 та постановити окрему ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України, копію якої направити управлінню для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, в положеннях частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішення, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Отже, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Колегія суддів зауважує, що положеннями Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень закріплені статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої та шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів зауважує, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Таким чином, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19, яке набрало законної сили 10.06.2020, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд чітко визначив період з 06.09.2009 по 18.09.2019, за який ГУПФУ в Полтавській області має здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 17.12.2010 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2011 у справі №2а-2124/10/1625.

Листом від 28.08.2020 №4882-4639/Б-03/8-1600/20 ГУПФУ в Полтавській області проінформувало ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19 згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" проведений розрахунок компенсаційної суми; сума компенсації 199717,17 грн облікована в органах Пенсійного фонду України для виплати у зазначеному порядку згідно бюджетних призначень.

З наявного у матеріалах справи розрахунку компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії ОСОБА_1 (о/р 145629/38715) на виконання постанови Полтавського районного суду від 17.12.2010 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2011 у справі №2а-2124/10/1625 період з 06.09.2009 по 31.10.2011 слідує, що пенсійний орган, виконуючи вказане рішення, здійснив розрахунок компенсації ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості /127941,81 грн/ не з 06.09.2009, а починаючи з 01.06.2011.

Таким чином, колегія суддів вважає, що здійснюючи розрахунок компенсації ОСОБА_1 не з 06.09.2009, а починаючи з 01.06.2011, пенсійний орган діяв протиправно та не обґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновкку, що вказане призвело до фактичного не виконання управлінням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19, та, як наслідок, порушення останнім приписів статей Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України в частині обов`язковості виконання судового рішення, а відтак, згідно частини 2 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, вчинені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19 та постановити окрему ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України, копію якої направити управлінню для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №440/4494/19.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив заяву позивача в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року по справі № 440/4494/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 по справі № 440/4494/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Я.М. Макаренко