Справа № 160/12484/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладеного у формі листа «Про розгляд звернення» від 30 січня 2019 року № 69/03-07/26 про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 01 січня 2019 року відповідно до заяви від 21 грудня 2020 року виходячи з розміру, зазначеного у довідці Апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-372-с від 21 грудня 2018 року;
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 грудня 2018 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку довічного грошового утримання судді з огляду на ухвалене рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018 року, яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України положення ч. 3 ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VII у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015 року та зазначене положення підлягає застосуванню у його первинній редакції. Відповідачем була розглянута заява позивача, про що на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України в особистому кабінеті позивача проставлена відмітка «призначено». Разом з тим, листом від 30.01.2019 року №69/03-07/26 позивача повідомлено про проведення перерахунку пенсії згідно заяви від 21.12.2018 року починаючи з 01.01.2019 року, що обумовлено положеннями постанови Правління ПФУ «Про затвердження Порядку подання документів для призначення (перерахунку) виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» від 25.01.2008 №3-1. Позивач не погоджується з відмовою ГУ ПФУ у Дніпропетровській області у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 04.12.2018 по 01.01.2019 року, посилаючись на положення Конституції України, рішення Конституційного Суду України та положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів», зазначаючи при цьому, що такі мають вищу юридичну силу над підзаконним нормативно-правовим, яким керувався при прийнятті спірного рішення відповідач.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
06.11.2020 року представником відповідача надано письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст.122 КАС України. Також у відзиві зазначено, що 21.12.2018 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки про суддівську винагороду від 21.12.2018 року №7-372-с, виданої Апеляційним судом Дніпропетровської області. На вказану заяву відповідачем було надано відповідь від 30.01.2019 року №69/03-07/26, що направлялась позивачу, та згідно якої перерахунок було проведено з 01.01.2019 року. ГУ ПФУ у Дніпропетровській області вважає свої дії правомірними та просить відхилити позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує довічне грошове утримання, як суддя у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди.
У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 04.12.2018 №11-р/2018 щодо неконституційності окремих положень ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» в частині визначення розміру суддівської винагороди, ОСОБА_1 21 грудня 2018 року звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
При цьому, позивач подав довідку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.12.2018 року №7-372-с про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої станом на 04.12.2018 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання складає 48 939, 55 грн.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01.01.2019, на підставі положень постанови Правління ПФУ «Про затвердження Порядку подання документів для призначення (перерахунку) виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» від 25.01.2008 №3-1, про що зазначено у листі від 30.01.2019 року №69/03-07/26.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.12.2018 року №7-372-с не з дати виникнення такого права (04.12.2018), а з наступного місяця (з 01.01.2019), позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За змістом ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ (в редакції від 02.06.2016), який набрав чинності 30.09.2016 (далі - Закон №1402-VІІІ), визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VІІІ встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132, із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Відповідно до ч.4 ст.142 Закону №1402-VІІІ, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Рішенням Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Абзацом другим пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становить 1762,00 грн.

Отже, відповідно до вищезазначеного рішення Конституційного суду України зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, мала місце саме 04.12.2018 та саме з цієї дати у суддів у відставці виникає право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до норм статті 142 Закону №1402-VІІІ.

При цьому, суд вважає помилковим трактування відповідачем пункту 4 Розділу ІІ Порядку подання документів №3-1, та, як наслідок, визначення періоду, за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання, з огляду на наступне.

Перерахунок, який просить здійснити позивач за грудень 2018 року, обумовлений відновленням раніше порушених прав громадян з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення № 11-р/2018, а саме 4 грудня 2018 року.

Натомість пунктом 4 розділу ІІ Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) взагалі позбавляє позивача права на отримання довічного грошового утримання судді з урахуванням проведеного перерахунку у відповідності до вимог статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за той місяць, коли було змінено розмір складових суддівської винагороди судді.

Вирішуючи спірні правовідносини щодо визначення часу, з якого зобов`язаний орган Пенсійного фонду здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, колегія суддів виходить з приписів частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти ухвалюються на основі законів та за своїм змістом не повинні їм суперечити, а отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону необхідно застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, у спірних правовідносинах Пенсійному органу слід керуватись законом, а не підзаконними нормативно-правовими актами, які такому закону суперечать.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 23.12.2020 року по справі № 240/8156/19.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не з дати набуття такого права, а з наступного місяця, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача здійснити такий перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 04.12.2018 по 01.01.2019 року на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.12.2018 №7-372-с без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

Щодо посилання відповідача на пропуск строку звернення позивача із позовом у даній справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи та наданих сторонами письмових пояснень, заяву позивача від 21.12.2018 року (за вх.№5585) Головним управлінням Пенсійного фонду України було оброблено, та в особистому кабінеті позивача на порталі електронних послуг ПФУ зазначено результат розгляду заяви від 29.12.2018 року у вигляді відмітки «призначено».

При цьому, згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , на звернення позивача від 21.12.2018 року надавалась відповідь ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 30.01.2019 року №69/03-07/26. Водночас квитанції про відправку, поштового повідомлення чи конверту, що підтверджують направлення позивачу вказаної відповіді в матеріалах справи не міститься.

Про наявність листа ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 30.01.2019 року №69/03-07/26, з якого позивач мав можливість дізнатись про порушення свого права, ОСОБА_1 дізнався лише 21.09.2020 року, після отримання відповідей на скаргу від 28.08.2020 року, що направлялась позивачем до Пенсійного фонду України та до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як було встановлено, позивач дізнався про порушення своїх прав 21.09.2020 року, водночас надані відповідачем до матеріалів справи відзив на позовну заяву та копія пенсійної справи зазначених обставин не спростовують, у зв`язку із чим доводи відповідача про пропуск строку звернення ОСОБА_1 із позовом не є доведеними.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами ст.90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність здійсненого перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не з дати набуття такого права, а з наступного місяця, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме, у сумі 840, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладеного у формі листа «Про розгляд звернення» від 30 січня 2019 року № 69/03-07/26 про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 за період з 04 грудня 2018 року по 01 січня 2019 року відповідно до заяви від 21 грудня 2020 року виходячи з розміру, зазначеного у довідці Апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-372-с від 21 грудня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 за період з 04 грудня 2018 року по 01 січня 2019 року у розмірі 90% (дев`яносто відсотків) від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді - 48939 (сорок вісім тисяча дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-372-с від 21 грудня 2018 року, що з урахуванням виплаченої Головним управлінням Пенсійного фонду України суми за грудень 2018 року - 27910 (двадцять сім тисяч дев`ятсот десять) гривень 08 (вісім) копійок становить - 16 135 (шістнадцять тисяч сто тридцять п`ять) гривня 51 (п`ятдесят одна) копійка, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В.Кальник

15.12.2020

Рішення не набрало законної сили 15 грудня 2020 р.

Суддя В.В. Кальник