Справа № 466/7004/20
Суддя: Ковальчук О. І.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7004/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ковальчука О.І.

секретар с/з Масна К.О.

№466/7004/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП у Львівській області Сташкевич Андрія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

встановив:

14.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП у Львівській області Сташкевич Андрія Михайловича, в якому просив скасувати постанову серії ДП18 №793111 від 01.09.2020 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.140 КУпАП, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 , з 05 червня 2016 року є керівником Гаражно-будівельного кооперативу «Сокіл» (), що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Єрошенка, 19. Кооператив було у встановленому законом порядку зареєстровано 24 січня 1996 року. Кооператив розташовується на земельній ділянці з кадастровим номером :02:006:0298, яка належить кооперативу на праві приватної власності.

05 вересня 2020 року, рекомендованим листом № 940 з штемпелем від 04 вересня 2020 року, позивач отримав винесену без його участі постанову від 01 вересня 2020 року серії ДП18 № 793111 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Постанова винесена за адресою: м. Львів, вул. Єрошенка, 19.

Як вбачається з вказаної постанови, позивача інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, старшим лейтенантом поліції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАГІ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн.

Так, позивач ОСОБА_1 вважає зазначену вище постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

З оскаржуваної постанови вбачається, що «01 вересня 2020 року о 10 год. 50 хв. в м. Львові на вул. Єрошенка, 19, ОСОБА_1 , облаштував заїзд виїзд з придорожнього об`єкту сервісу, а саме гаражного кооперативу «Сокіл», без погодження з уповноваженим підрозділом національної поліції, чим порушив п. 32.1 ПДР України, ст.52-3 Закону України «Про дорожній рух».

Крім цього, між рядками постанови також вказано наступне «та встановив заїзд ... (далі не розбірливо) ... у вигляді шлагбауму.

Частина 2 ст. 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Тобто, для того, щоб притягнути особу до відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП інспектор має встановити та зазначити у постанові норму закону, яка встановлює порядок погодження того, що на думку інспектора мала погодити особа, яку притягують до відповідальності.

Як зазначено вище, з оскаржуваної постанови вбачається, що позивач порушив п. 32.1 ПДР України та ст.52-3 Закону України «Про дорожній рух».

В цей же час, ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух» всього лише регламентує повноваження Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і не передбачає ні порядку погодження чого-небудь, ні обов`язку будь-яких осіб що-небудь погоджувати.

З п.32.1 ПДР України вбачається, що з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються:

а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій;

б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів;

в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів;

З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Таким чином бачимо, що ні ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», ні п.32.1 ПДР України не зобов`язує погоджувати дії зазначені інспектором у оскаржуваній постанові.

Варто відзначити, що останній абзац п.32.1 ПДР України зобов`язує узгоджувати з Національною поліцією інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, але це тільки за умови, що погодження цих питань передбачено іншими законодавчими актами, тобто це норма, що сама по собі не передбачає обов`язку погодження, а лише відсилає нас до іншої норми, яка таку вимогу містить. А як вбачається зі змісту ч.2 ст.140 КУпАП, для притягнення до відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП обов`язково необхідно встановлювати та у постанові вказувати саме ту законодавчу норму, яка прямо передбачає порядок погодження зазначеного у описовій частині постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на викладене, оскільки у оскаржуваній постанові не зазначено норми закону, яка б передбачала погодження зазначених у цій постанові дій, така є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, позивач вказує, що при складанні оскаржуваної постанови не встановлено достатніх та належних доказів в підтвердження її правомірності. Зокрема інспектором не встановлено, що саме ОСОБА_1 організовував в`їзд виїзд з кооперативу «Сокіл» та встановив шлагбаум. У свою чергу позивач повідомляє, що не облаштовував, як вказано у оскаржуваній постанові, в`їзду виїзду з придорожнього об`єкту сервісу гаражного кооперативу «Сокіл» та не встановлював шлагбауму.

Як вказано вище, гаражно-будівельний кооператив «Сокіл» було зареєстровано ще 24 січня 1996 року. ОСОБА_1 керівником кооперативу став лише 05 червня 2016 року. І коли позивач став керівником, кооператив вже мав і облаштований в`їзд виїзд, і шлагбаум. Хто їх встановлював та облаштовував позивачу не відомо.

Також позивач зазначає, що гаражно-будівельний кооператив «Сокіл» знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :02:006:0298, яка є власністю кооперативу.

На кооператив не покладено обов`язку надавати право проїзду/проходу через земельну ділянку на якій він розташований, кооперативу не встановлено заборони розміщення тимчасових конструкцій. Через вказану земельну ділянку не проходять жодні вулиці або автомобільні дороги, які було б передано на баланс органів місцевого самоврядування або іншим чином вилучено із користування кооперативу. Більше того, навіть з оскаржуваної постанови вбачається, що кооператив є саме придорожнім об`єктом сервісу.

В цей же час, чинне законодавство України зобов`язує здійснювати погодження з органами Національної поліції встановлення технічних засобів організації руху, в разі якщо розміщення таких здійснюється на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах.

Понад те, п.4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору є окремими об`єктами благоустрою.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства та організації зобов`язані утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем або такі що перебувають у їх власності чи користуванні об`єкти благоустрою (їх частини).

Таким чином з наведеного слідує, що саме підприємства, яким належить об`єкти благоустрою (їх частини) на праві власності або на умовах договорів оренди, тощо, повинні утримувати в належному стані закріплені за ними об`єкти.

Крім того, позивач відзначає, що інспектором при винесенні оскаржуваної постанови не здобуто жодних доказів того, що облаштування в`їзду виїзду та встановлення шлагбауму на ділянці за адресою: АДРЕСА_1 вимагає погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, а відтак немає підстав вважати, що має місце вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП.

На підставі вищевикладене вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №793111 від 01.09.2020р. про адміністративне правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення (штраф) у розмірі 340 грн., винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача, адвокат Мотрук М.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання повідомлення. Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Доскоч К.Р. надіслала відзив на позовну заяву, в якому позов заперечила та просила відмовити у його задоволенні.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що 01.09.2020 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Сташкевич А.М. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №793111 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 , 01.09.2020 року о 10 год. 50хв., в м. Львові на вул. Єрошенка, 19, облаштував заїзд виїзд з придорожнього об`єкту сервісу, а саме гаражного кооперативу «Сокіл», без погодження з уповноваженим підрозділом національної поліції та встановив засіб у вигляді шлагбауму, чим порушив п. 32.1 ПДР України, ст.52-3 Закону України «Про дорожній рух», вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.140 КУпАП.

Частиною 2 ст.140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1 являється керівником Гаражно-будівельного кооперативу «Сокіл», що знаходиться по вул. Єрошенка, 19 у м. Львові (а.с.14).

З відзиву представника Управління патрульної поліції у Львівській області вбачається, що 19.08.2020 року на адресу Управління патрульної поліції у Львівській області надійшло звернення заступника голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради М. Космини (вх.№М-2704 від 19.08.2020) з приводу звернення на Урядову гарячу лінію щодо самовільно встановлених воріт ГБК «Сокіл» на вул. Холмська у м. Львові, що обмежило проїзд з вул. Єрошенка до вул. Білоруська у м. Львові.

Відповідно до Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 01.09.2020 року, по вул. Єрошенка, 19 у м. Львові встановлено, що організовано заїзд, виїзд на придорожній об`єкт сервісу, а саме на гаражний кооператив «Сокіл» без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Крім того, встановлений дорожній знак 3.21 «вїзд заборонено» без погодження та встановлено перешкоду для руху у вигляді воріт. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух» (а.с.51).

Згідно ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечення безпеки дорожнього руху; організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення; погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху; видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів; інформування учасників дорожнього руху про фіксацію фактів правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

З огляду на наведене, суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбачене ч.2 ст.140 КУпАП, оскільки такі докази відсутні у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим, посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Здійснюючи розширений аналіз ч.4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена неправомірність дій інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП у Львівській області Сташкевич А.М., пов`язаних зі винесенням постанови в справі про адміністративні правопорушення серії ДП18 №793111 від 01.09.2020р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 140 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340 грн., а тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Керуючись ст. ст. 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП у Львівській області Сташкевич Андрія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення виготовлено 12 січня 2021 року.

Суддя О. І. Ковальчук