Справа № 140/16646/20
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16646/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно на підставі довідок від 24.12.2008 №203, №204, зобов`язання виплатити суму грошової компенсації за неотримане речове майно відповідно до цих довідок, що належить до видачі в розмірі 5621,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу з 21.11.1983 у військовій частині НОМЕР_1 . За час проходження військової служби позивач отримав право на речове забезпечення військовослужбовця. Згідно з наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 № 302 від 29.12.2005 року його, старшого прапорщика, старшину радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , м. Володимир-Волинський, звільнено наказом командира Повітряного командування Захід від 26.12.2005 р. № 53-ПМ за пунктом 63, підпункту «в» - за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу, з 29 грудня 2005 року було виключено із списків особового складу частини з виплатою всіх видів забезпечення без виплати грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно. Водночас під час його звільнення з військової частини виплата грошової компенсації за неотримане речове майно не здійснена, про що свідчить вищезазначений витяг з наказу від 29.12.2005 №302, в якому вказано, які види забезпечення йому було виплачено. Разом з тим, 24 грудня 2008 року за його заявою було надано довідки від 24.12.2008 №203, №204, відповідно до яких сума грошової компенсації за неотримане ним речове майно становить 5621,77 грн.

Позивач вважає, що має право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, оскільки це відповідає вимогам, встановленим статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, відтак невиплата відповідачем вказаної компенсації є протиправною.

На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 07.12.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження від 07.12.2020 року направлена відповідачу на його офіційну електронну поштову адресу та отримана останнім 08.12.2020, про що свідчить повідомлення про вручення (отримання) документів, проте у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом установлено, що наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.12.2005 №302 старшого прапорщика ОСОБА_1 , старшину радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , м. Володимир-Волинський, звільненого з військової частини в запас наказом командира Повітряного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.12.2005 р. № 53-ПМ за пунктом 63, підпункту «в» - за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу, Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) ЗС України, з 29 грудня 2005 року було виключено зі списків особового складу частини з виплатою всіх видів забезпечення.

Відповідно до цього наказу ОСОБА_1 виплачено грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний прослужений календарний рік, одноразову грошову винагороду, згідно наказу МО України №75 2001 р. за січень-листопад 2005 року в повному розмірі та премію 33,3% за прослужені дні грудня 2005 року.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 24 грудня 2008 року за його заявою отримав у військовій частині НОМЕР_1 довідки від 24.12.2008 №203, №204 на одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі старшому прапорщику ОСОБА_1 , відповідно до яких загальна сума грошової компенсації становить 5621,77 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Військовослужбовці користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частин 2, 4 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Пунктом 2 Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів від 17.02.2000 року призупинено дію частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 15, ст. 190) в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у зв`язку з прийняттям Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів, який набрав чинності 11 березня 2000 року, було зупинено дію частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо права осіб звільнених з військової служби на одержання грошової компенсації за неотримане речове майно. Таким чином, у ОСОБА_1 , який звільнився з військової служби в грудні 2005 року відсутнє право на одержання грошової компенсації за неотримане речове майно.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, відображеною в постанові від 04.12.2012 (категорія справи №21-345а12).

Посилання позивача на норми статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, суд до уваги не бере, оскільки такі норми законодавства набрали чинності після звільнення позивача з військової служби та не поширюються на спірні правовідносини.

З урахуванням вищенаведеного у позивача відсутнє право на грошову компенсацію за неотримане речове майно на час звільнення з військової служби, а тому у задоволенні позову суд відмовляє повністю.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук