Справа № 640/1474/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Київ № 640/1474/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування наступних рішення суб`єкта владних повноважень (відповідача): вимоги Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ф-65 від 23.10.2019, рішення Головного управління ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 23.10.2019, рішення Головного управління ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 23.10.2019, податкових повідомлень-рішень від 23.10.2019 за №, №, № і №, та про визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 29.09.2017 №6848/С/26-59-13-02-31 «Про анулювання реєстрації платника єдиного податку».

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку, та, як наслідок, протиправністю прийнятих на підставі акта перевірки від 09.09.2019 №19/26-1542-03-30- податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Так, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва прийняла рішення від 29.09.2017 №6848/С/26-59-13-02-31 «Про анулювання реєстрації платника єдиного податку» безпідставно (тобто, без врахування норм п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України) та не за наслідками проведення відповідної документальної перевірки. На думку позивача наведені обставини свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 мав статус платника єдиного податку протягом всього періоду своєї діяльності, та, відповідно, не повинен був сплачувати податок на доходи фізичних осіб, податок на додану вартість. Також контролюючим органом в ході перевірки невірно розраховано база для нарахування єдиного соціального внеску, що вплинуло на правильність обчислення розміру єдиного внеску до сплати позивачем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/1474/20 за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника ГУ ДПС у м. Києві через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву. Свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що за наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , результати якої оформлено актом від 09.09.2019 №19/26-15-42-03-30-, виявлено, зокрема: факти переведення підприємця починаючи з 01.10.2017 зі спрощеної системи оподаткування на загальну (а саме, у зв?язку з наявним податковим боргом на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів) та заниження таким платником чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на суму 510 825 грн. В результаті перевірки позивачу були нараховані до сплати суми податку на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний внесок. Крім того, за наслідками перевірки було встановлено, що дохід від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 протягом 12-ти календарних місяців (з 01.01.2017 по 30.09.2017) сукупно перевищив 1 млн. грн. (а саме становив у вересні 2017 року 1 034 631 грн.). При цьому, ФОП ОСОБА_1 всупереч вимог п. 183.10 ст. 183, ст. 187 Податкового кодексу України платником податку на додану вартість не зареєструвався та податкові зобов?язання з цього податку не визначив. Виходячи із встановленої перевіркою бази оподаткування (500 375 грн.) контролюючий орган визначив позивачу суми податкових зобов?язань з податку на додану вартість за періоди жовтень і листопад 2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Упродовж періоду з 27.08.2019 по 02.09.2019 працівником ГУ ДПС у м. Києві була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2017. Таку перевірку проведено з відома ФОП ОСОБА_1 . За результатом перевірки складений акт від 09.09.2019 №19/26-15-42-03-30- (далі також - акт перевірки).

Згідно розд. ІІІ «Висновки» цього акта перевірки перевіряючим встановлено порушення позивачем наступних норм податкового законодавства:

- п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2017 рік на суму 91 948,50 грн.;

- п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, що полягає у не нарахуванні та несплаті військового збору за 2017 рік на суму 7 662,38 грн.;

- абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування», що полягає у не нарахуванні та не сплаті суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік, у розмірі 17 567 грн.;

- п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування», що полягає у несвоєчасній сплаті єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців у розмірі 22% за 19.07.2017, 19.10.2017;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, ст. 187 Податкового кодексу України, що полягає у не визначенні та не сплаті до державного бюджету податку на додану вартість на загальну суму 100 075 грн. (в т.ч. за період з 11.10.2017 по 31.10.2017 у сумі 4 820 грн., за листопад 2017 року - 95 255 грн.);

- п.п. 44.1, 44.3 ст. 44 п.п. 85.2, 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України, що полягає у не наданні до перевірки первинних документів, що пов?язані зі здійсненням підприємницької діяльності.

23.10.2019 ГУ ДПС у м. Києві на підставі цього акта перевірки прийняло оспорювані в рамках цієї справи рішення:

- податкове повідомлення-рішення № (форми «Р»), яким визначило позивачу до сплати грошове зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 114 935,63 грн. (в т.ч. за основним платежем - 91 948,50 грн., за штрафними санкціями - 22 987,13 грн.);

- податкове повідомлення-рішення № (форми «Р»), яким визначило позивачу до сплати грошове зобов`язання за платежем «військовий збір» у розмірі 9 577,98 грн. (в т.ч. за основним платежем - 7 662,38 грн., за штрафними санкціями - 1 915,60 грн.);

- податкове повідомлення-рішення № (форми «Р»), яким визначило позивачу до сплати грошове зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 125 093,75 грн. (в т.ч. за основним платежем - 100 075 грн., за штрафними санкціями - 25 018,75 грн.);

- податкове повідомлення-рішення № (форми «ПС»), яким згідно з п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України застосувало до ОСОБА_1 . Штрафну санкцію у розмірі 510 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким за наслідком донарахованої в результаті документальної перевірки суми єдиного внеску в розмірі 17 567 грн. та згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» визначило ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 3 513,40 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску, яким згідно ч. 10, п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» визначило ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 714,57 грн. та нарахувало пеню у сумі 35,95 грн. за період з 20.01.2017 по 24.10.2017;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-65, за змістом якої сума недоїмки по сплаті єдиного внеску у ФОП ОСОБА_1 становить 17 567 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на зазначені вище податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, а також вимог про сплату боргу (недоїмки).

Рішеннями ДПС України від 16.12.2029 №13086/6/99-00-08-06-01, від 11.01.2020 № 13066/99-00-08-05-04-06 про результати розгляду скарг оскаржувані платником в досудовому порядку рішення були залишені без змін.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

1. Щодо правомірності позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення податкової інспекції про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП ОСОБА_2 , суд виходив з наступного.

За змістом наявних у матеріалах справи копій витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Реєстру платників єдиного податку (витяг станом на 25.08.2015) суд встановив, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був зареєстрований 06.08.2015 як фізична особа-підприємець, та з цього ж періоду обрав (перейшов) на спрощену систему оподаткування зі ставкою єдиного податку, що обчислюється у відсотках до доходу, група платника єдиного податку - « 3».

В тексті акта перевірки від 09.09.2019 зафіксовано, що у період з 01.01.2017 по 30.09.2017 ФОП ОСОБА_1 оподаткування одержаних доходів від провадження підприємницької діяльності здійснював на спрощеній системі оподаткування.

В подальшому, з 01.10.2017 ФОП ОСОБА_1 відповідно до абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України та згідно рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29.09.2017 №179/26-58-13-02 переведений на загальну систему оподаткування (а саме, у зв?язку з наявним податковим боргом на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів).

Згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця від 29.01.2018, вказаною датою до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців був внесений запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В ході судового розгляду справи сторони не надали суду копію описаного на стор. 8 акта перевірки від 09.09.2019 рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.09.2017 №179/26-58-13-02. Також відповідач не надав суду документальні докази вручення та/або надсилання на адресу ОСОБА_1 оригіналу (копії) вказаного рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платником єдиного податку від 29.09.2017 №179/26-58-13-02.

Водночас за актуальними даними з Реєстру платників єдиного податку (доступ до якого надано на офіційному веб-сайті ДПС України) суд встановив наступні дані щодо особи позивача: ОСОБА_1 обрав (перейшов) на сплату єдиного податку з 01.1.2016, ставка податку - 5, група - 3, та 30.09.2017 був виключений з Реєстру платників єдиного податку.

Крім того позивач подав до суду разом з позовом копію листа ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.09.2017 №6848/С/26-59-13-02-31, у тексті якого податкова інспекція з посиланням на зміст п. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України повідомляла ФОП ОСОБА_1 про наступне: «Платник єдиного податку ФОП ОСОБА_1 має податковий борг протягом двох послідовних кварталів. Станом на 29.09.2017 обсяг податкової заборгованості складає 98 417,78 грн., що підтверджено ІКП по базі ІС «Податковий блок». Враховуючи вищевикладене, реєстрація ФОП « ОСОБА_1 платником єдиного податку підлягає анулюванню з 01.10.2017 у зв?язку наявністю податкового боргу протягом двох послідовних кварталів.».

У контексті з наведеним суд враховує, що правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначені в главі 1 розділу XIV ПК України.

Так, за змістом п.п. 291.2 - 291.4 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Зокрема, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, - третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Відповідно до п. 298.1 ст. 298 ПК України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 цієї статті.

Зокрема, в силу приписів пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема:

- у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення (п. 3 названого підпункту п. 298.2 ст. 298 ПК України);

- у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (п. 8 названого підпункту п. 298.2 ст. 298 ПК України).

У таких випадках згідно з п. 298.2 ст. 298 ПК України відмова від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється в порядку, визначеному підпунктами 298.2.1 - 298.2.3 цієї статті.

А саме, для відмови від спрощеної системи оподаткування суб`єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву. Платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів.

Поряд з цим, порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст. 299 цього ж Кодексу, відповідно до п. 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Так, нормами п. 299.10 та абз. 1 п. 299.11 ст. 299 ПК України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз наведених вище норм Кодексу свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічні правові висновки висвітлено у постановах Верховного Суду від 03.12.2020 у справі №200/9334/19-а, від 06.05.2020 у справі №812/1137/16, від 14.05.2019 у справі №813/1373/16, від 12.11.2019 у справі №820/274/17, від 19.11.2019 у справі №200/5738/19-а, від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 06.11.2018 у справі №820/4721/17, від 05.06.2018 у справі №813/4266/17.

Як було встановлено судом під час розгляду цієї справи, підставою для анулювання 30.09.2017 реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку 3 групи слугував висновок податкового органу про наявність у платника податкового боргу протягом двох послідовних кварталів.

Однак ході судового розгляду справи відповідач всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду жодні документи (в оригіналах чи копіях), що засвідчують обставини існування у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу станом на 29.09.2017 та що, рішення про анулювання з 30.09.2017 реєстрації платника єдиного податку (ФОП ОСОБА_1 ) було прийнято саме за результатами проведеної перевірки та на підставі відповідного акта перевірки. Відповідач також не повідомив суд про причини не можливості подання ним таких документів до суду.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не доведено документально як обставини дотримання контролюючим органом процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку (ФОП ОСОБА_1 ), шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, так і наявність передбачених ПК України для анулювання реєстрації підстав.

У зв?язку з цим, суд дійшов висновку, що анулювання 30.09.2017 реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку 3 групи не відповідає положенням ПК України та здійснено контролюючим органом не у порядку та у спосіб, передбачених законом, - що є відповідно підставою для визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку - ФОП ОСОБА_1 .

2. Щодо правомірності висновків акта перевірки про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2017 рік, суд зазначає наступне.

Як зафіксовано в тексті акта перевірки (стор. 5 - 6, 8 - 11), при перевірці використано: відомості з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, лист-відповідь ТОВ «ВЕ КОН» (одного з контрагентів платника) від 16.11.2018 №3 (вх. №129140/10 від 26.11.2018). Зокрема, вказаний лист-відповідь (копія якого наявна у матеріалах справи) було надано на виконання письмового запиту контролюючого органу від 05.11.2018 №96143/10/26-15-13-02-16 про надання пояснень та документального підтвердження взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 .

Згідно наданих документів перевіряючим встановлено укладання:

ФОП ОСОБА_1 (як постачальником) з ТОВ «ВЕ КОН» (як покупцем) договору поставки від 20.11.2015 №53, відповідно до якого постачальник зобов?язувався передати у власність покупця вентиляційне, теплове обладнання та системи кондиціювання;

ФОП ОСОБА_1 (як підрядником) з ТОВ «ВЕ КОН» (як замовником) договору підряду від 20.11.2015 №53/1, відповідно до якого підрядник зобов?язувався виконати роботи з монтажу вентиляційного обладнання за завданням замовника та відповідно до його проектно-кошторисно документації, а замовник, у свою чергу, - прийняти та оплатити роботи підрядника.

В акті перевірки також зазначено, що на підставі отриманої відповіді від контрагента-покупця та відомостей з бази даних ДРФО перевіркою встановлено отримання ФОП ОСОБА_1 в жовтні - листопаді 2017 року доходу від здійснення підприємницької діяльності - сум коштів від ТОВ «ВЕ КОН» (), сплачених в рахунок оплати за товар згідно договору №53, всього у розмірі 510 825 грн. (перелік таких сум коштів наведено на стор. 8-9 акта перевірки).

При цьому, ФОП ОСОБА_1 подав податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік (реєстр. № від 08.02.2018), відповідно до якої не задекларував загальний оподатковуваний дохід на суму 510 825 грн. Водночас пояснення та документальне підтвердження понесення витрат, що безпосередньо пов?язані з таким доходом, платник до ГУ ДПС у м. Києві не подав.

З огляду на це та обставину переведення ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2017 на загальну систему оподаткування, перевіряючий дійшов умовиводу про заниження підприємцем чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на суму 510 825 грн., та нарахував на таку суму доходу підприємцю податок на доходи фізичних осіб у розмірі 91 948,50 грн. та військовий збір у розмірі 7 662,38 грн.

Поряд з цим, на стор. 14 акта перевірки зафіксовано, що згідно поданої ФОП ОСОБА_1 податкової звітності по єдиному податку за звітні періоди 1-ий квартал, півріччя та 9-ть місяців 2017 року загальна сума отриманого підприємцем доходу за вказані періоди склала лише 1 034 631 грн. При визначені ФОП ОСОБА_1 за 9-місяців 2017 року податкових зобов?язань з єдиного податку перевіркою порушень не встановлено.

Наведене вище дає суду підстави для висновку, що перевіркою не було встановлено факту перевищення ФОП ОСОБА_1 протягом календарного року (2017 року) встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (5 000 000 грн.).

З цього приводу суд зазначає наступне.

За змістом п. 292.1 ст. 291 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

Згідно з п.п. 292.6, 292.13 і 292.14 ст. 292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб`єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

В силу положень п. 292.16 ст. 292 ПК України право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

У протилежному випадку згідно з п. 3 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Також п. 3 п. 293.8 ст. 293 ПК України передбачено, що ставки, встановлені пунктами 293.3 - 293.5 цієї статті, застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, а також зобов`язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

За змістом норм п. 294.1 ст. 294, п. 295.3 ст. 295, п. 296.3 ст. 296 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Згідно з п. 296.5 ст. 296 ПК України отримані протягом податкового (звітного) періоду доходи, що перевищують обсяги доходів, встановлених пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, відображаються платниками єдиного податку в податковій декларації з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 296.5.1 - 296.5.5 цієї статті.

При цьому, в силу п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема: податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою; податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи.

Аналіз наведених вище норм Кодексу дає підстави для висновку, що обов?язок по сплаті інших податків ніж єдиний податок у платника єдиного податку виникає після анулювання його реєстрації як платника єдиного податку, а у випадку досягнення платником єдиного податку третьої групи перевищення граничної суми доходу у розмірі 5 000 000 грн. за рік, - то по завершенню звітного періоду (кварталу), в якому мало місце таке перевищення граничної суми доходу. При цьому, безпосередньо за період в якому сталося перевищення граничної суми доходу платник єдиного податку має сплатити єдиний податок за збільшеною ставкою 15%.

У розглядуваному випадку суд встановив, що анулювання реєстрації платника єдиного податку - ФОП ОСОБА_1 30.09.2017 з підстави наявності податкового боргу (п. 8 п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України) вчинено контролюючим органом безпідставно та у невстановлений законом спосіб, тобто протиправно. При цьому, окремо перевищення ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік граничної суми доходу для платників єдиного податку 3-ої групи перевіряючим під час перевірки не було встановлено.

Наведене свідчить про те, що у ГУ ДПС у м. Києві під час проведення документальної перевірки позивача у серпні-вересні 2019 року були відсутні законні підстави для нарахування ОСОБА_1 суми податку на доходи фізичних осіб за 4-ий квартал 2017 року, оскільки у період з 01.10.2017 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування.

Стосовно позиції відповідача про наявність у ФОП ОСОБА_1 обов?язку по сплаті військового збору з суми отриманого у 4-му кварталі доходу від здійснення підприємницької діяльності, то суд відхиляє її як необґрунтовану.

Так, за змістом п. 1.1 і 1.2 п. 161 підрозд. 10 розд.«Перехідні положення» ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. А об`єктом оподаткування названим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

При цьому, п. 1.7. встановлено , що звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

У свою чергу норми ст. 163, 164 і 165 ПК України передбачено наступне. Об`єктом оподаткування резидента для цілей податку на доходи фізичних осіб є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи як дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу.

Тобто, фізична особа-підприємець, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування та сплачує єдиний податок не має сплачувати військовий збір зі свого доходу, що є базою для нарахування єдиного податку.

3. Стосовно правомірності визначеної відповідачем позивачу до сплати суми єдиного внеску на підставі акта перевірки, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з тексту акта перевірки (стор. 15 - 17), перевіряючий у контексті зробленого ним висновку про переведення ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2017 на загальну систему оподаткування здійснив нарахування та про заниження підприємцем чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на 510 825 грн. здійснив нарахування позивачу сум єдиного внеску в розмірі 17 567 грн. на зазначену суму доходу (в т.ч.: за жовтень 2017 року у сумі 7 601 грн., що нараховано на суму доходу 34 550 грн.; за листопад 2017 року у сумі 9 262 грн., що нараховано на суму доходу 476 275 грн.; за грудень 2017 року у сумі 704 грн., що була обрахована в розмірі мінімального страхового внеску за місяць у зв?язку з відсутністю у ФОП ОСОБА_1 доходу за місяць грудень 2017 року).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовано у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

У ст. 1 Закону №2464-VI визначено, що «єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а «недоїмка» - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з нормами п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 1, 3 і 5 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

При цьому, в силу положень ст. 7 Закону №2464-VI базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Так, починаючи з 1 січня 2017 року фізичні особи - підприємці на спрощеній системі оподаткування зобов`язані були сплачувати єдиний внесок за себе, визначений ними самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та не менше мінімального страхового внеску за місяць, - тобто, у 2017 році не менше 704 грн. за місяць та відповідно не менше 2 112 грн. за звітний квартал.

Аналізуючи зміст акта перевірки (стор. 16 такого акта) суд встановив, наявність посилання контролюючого органу на факт подання ФОП ОСОБА_1 звіту з реєстр. від 09.02.2018, де останнім були відображені нарахування сум єдиного внеску за 2017 рік в розмірі мінімального страхового внеску за місяць у сумі 704 грн. При цьому, згідно даних таблиці в акті перевірки за періоди жовтень, листопад і грудень 2017 року ФОП ОСОБА_1 суми єдиного внеску до сплати не нарахував.

У свою чергу в тексті своєї позовної заяви позивач не повідомив суд про обставини нарахування та сплати ним за 4-ий квартал 2017 року сум єдиного внеску як платником єдиного податку у загальному розмірі 2 112 грн. (що становить 704 грн.*3). Натомість позивач посилався на неправильність обрахунку відповідачем під час документальної перевірки база нарахування єдиного внеску за вказаний звітний період.

Наведене у сукупності дає суду підстави для висновку про правомірність здійсненого ГУ ДПС у м. Києві нарахування позивачу до сплати єдиного внеску за 4-ий квартал 2017 року в частині суми 2 112 грн.

4. Що стосується правомірності висновків акта перевірки про заниження позивачем податку на додану вартість за жовтень і листопад 2017 року, то суд виходив з наступного.

У тексті акта перевірки (стор. 17 - 19 такого акта) зафіксовано, що протягом 12 календарних місяців, починаючи з 01.01.2017 дохід ФОП ОСОБА_1 від підприємницької діяльності сукупно перевищив 1 000 000 грн. (без урахування ПДВ), а саме: у вересні 2017 року становив 1 034 631 грн. За висновком перевіряючого ФОП ОСОБА_1 починаючи з 01.10.2017 повинен був зареєструватися платником податку на додану вартість, проте таких дій він не вчинив.

У зв?язку з цим перевіряючий дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 норм п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, ст. 187 Податкового кодексу України, та визначив позивачу податкові зобов?язання з податку на додану вартість (в т.ч. за період з 11.10.2017 по 31.10.2017 у сумі 4 820 грн. та за листопад 2017 року у сумі 95 255 грн.) виходячи з бази оподаткування 500 375 грн. (в т.ч. за період з 11.10.2017 по 31.10.2017 - 24 100 грн., за листопад 2017 року - 476 275 грн.).

У контексті з наведеним суд враховує, що в розумінні пп. 14.1.139 п. 14.1 ст. 14 ПК України особа для цілей розділу V цього Кодексу є будь-яка із зазначених нижче осіб, зокрема:

фізична особа - підприємець, яка:

або є платником податків і зборів, встановлених цим Кодексом, крім єдиного податку;

або є платником єдиного податку за ставкою, що передбачає сплату податку на додану вартість;

або є платником єдиного податку за ставкою, що передбачає включення податку на додану вартість до складу єдиного податку, і добровільно переходить у встановленому цим Кодексом порядку на сплату єдиного податку за ставкою, що передбачає сплату податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. 1 і 2 п. 180.1 ст. 180 ПК України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є:

- будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

- будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

При цьому, вимоги щодо обов`язкової реєстрації особи як платника ПДВ передбачені у ст. 181 ПК України. А саме, згідно п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

За змістом норм п.п. 183.2, 183.4 і 183.10 ст. 183 ПК України у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

У разі зміни ставки єдиного податку відповідно до підпункту "б" підпункту 4 пункту 293.8 статті 293 цього Кодексу реєстраційна заява подається не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку календарного місяця, в якому буде застосовуватися ставка єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість.

Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Тобто, законодавець чітко визначив, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 грн., така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку ПДВ у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання), крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

У разі переходу такої особи із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, реєстраційна заява про реєстрацію платником ПДВ подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів

В розглядуваному випадку, як було встановлено судом та не спростовано відповідачем, ФОП ОСОБА_1 упродовж 2017 року правомірно був платником єдиного податку третьої групи, та самостійно рішення про перехід на загальну систему оподаткування у цьому році не приймав. У зв?язку з цим в силу п. 181. ст. 181 ПК України у ФОП ОСОБА_1 не виникло обов?язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість або зміни ставки платника єдиного податку в жовтні 2017 року, а контролюючого органу - відповідно були відсутні підстави для визначення ФОП ОСОБА_1 податкових зобов?язань з податку на додану вартість за звітні періоди 2017 року.

5. Щодо правомірності прийнятих відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.10.2019 №Ф-65, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.10.2019 № та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.10.2019 №, суд дійшов таких висновків.

За змістом ч.ч. 3 і 12 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Поряд з цим, у силу норм ч. 10 і 11 ст. 25 Закону №2464-VI, розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/2695) до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

А саме, відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Контролюючий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема:

- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI);

- за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску (п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI).

Крім того, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону №2464-VI).

Поряд з цим, відомості про стан розрахунку платника єдиного внеску з бюджетом відображається в оперативній формі обліку (інтегрованій картці платника), яка ведеться в порядку встановленому наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 №422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, інтегрована картка платника відкриваються автоматично кожному платнику у разі:

нарахування сум грошових зобов`язань і пені з податків, зборів та сум єдиного внеску, самостійно визначених платником (за фактом надходження податкових декларацій, розрахунків, уточнюючих розрахунків);

нарахування сум грошових зобов`язань і пені з податків, зборів та сум єдиного внеску, визначених органом ДФС (акт перевірки, податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску);

сплати податків, зборів та єдиного внеску за фактом надходження інформації органів Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) про надходження сум податків, зборів, єдиного внеску.

Враховуючи наведені вище норми права, наявні у справі матеріали та виходячи з обсягу встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про правомірність застосованих відповідачем до позивача штрафних санкцій на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI в частині суми 633,60 грн. та правомірність формування відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) в частині суми недоїмки по єдиному внеску у розмірі 2 112 грн.

Що стосується обґрунтованості висновку акта перевірки щодо несвоєчасної сплати ФОП ОСОБА_1 сум єдиного внеску за період з 20.01.2017 по 24.10.2017, що був покладений в основу прийнятого рішення від 23.10.2019 №, то такий суду відповідачем документально не доведено.

Так, в ході розгляду даної справи відповідач не довів суду документально, що факти несвоєчасної сплати позивачем тих чи інших сум єдиного внеску (зокрема, шляхом надання витягів з інтегрованої картки платника єдиного внеску - позивача за 2017 рік) дійсно мали місце.

7. Стосовно правомірності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 23.10.2019 №, суд зазначає наступне.

За змістом п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Як вбачається з тексту акта перевірки, підставою для висновку про допущення ФОП ОСОБА_1 порушення порядку зберігання первинних документів стали обставина не надання платником на вимогу контролюючого органу первинних документів, що засвідчують обставини понесення ним витрат, пов?язаних з отриманих в жовтні-листопаді 2017 року сум доходу від ТОВ «ВЕ КОН».

В тексті своєї позовної заяви позивач наведених обставин не заперечував та пояснення про причини відсутності у нього і не подання таких документів до перевірки не навів.

Разом з тим, суд враховує, що за змістом норм ст. 292 і 296 ПК України базою нарахування єдиного податку для платників цього податку третьої групи є дохід, отриманий ними протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій, без вирахування із суми такого доходу понесених платниками єдиного податку витрат.

Зокрема, в силу положень пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 ПК України платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Так, за змістом затвердженої згідно наказу Міністерства фінансів України від 19.06.2015 №579 форми Книгу обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість) відомості про понесені витрати такими платниками єдиного подану до Книги не вносяться.

Аналогічно відомості про понесені витрати до податкової декларації платника єдиного податку таким платником не вносяться.

Наведене у свою чергу свідчить про безпідставність застосованих контролюючим органом до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції на підставі п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

За змістом ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, одним із питань, які вирішує суд при ухваленні рішення, є те, як розподілити між сторонами судові витрати (п. 5 ч. 1 ст. 244 зазначеного Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 цього Кодексу).

Наявними у матеріалах справи дублікатами квитанцій від 20.01.2020 №2831, квитанцією про сплату від 19.02.2020 №18102 підтверджено, що за позовом ОСОБА_1 під було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3 560,28 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 3 532,81 грн.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районів Головного управління ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку - фізичної особи ОСОБА_1 , датоване 29.09.2017.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.10.2019 №Ф-65 в частині суми недоїмки 15 455 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.10.2019 № в частині застосованих штрафних санкцій у сумі 2 879,80 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.10.2019 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 23.10.2019 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 23.10.2019 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 23.10.2019 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 23.10.2019 №.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 3 532,81 грн. (три тисячі п?ятсот тридцять дві гривні 81 копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 04116, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок