Справа № 360/2180/20
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року справа №360/2180/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А. суддів: Гаврищук Т.Г. Сіваченко І.В. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду (суддя Шембелян В.С.) від 26 листопада 2020 року (повний текст рішення складено 01 грудня 2020 року) у справі № 360/2180/20 за позовом ОСОБА_1 до Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

03 червня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області (далі відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с.99-105) просить: - визнати протиправними та скасувати рішення Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області від 06.05.2020року № 40/12 та № 40/13 зі змінами, внесеними Рішення №41/1 від 07 липня 2020року Про внесення змін до рішення сесії 40/12, 40/13 від 06 травня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок; - зобов`язати Тарасівську сільську раду Троїцького району Луганської області прийняти рішення про виділення ОСОБА_1 земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок єдиним масивом.

Ухвалою Луганського окружного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 360/2180/20 провадження у справі закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про направлення адміністративної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належності цієї справи до юрисдикції цивільних судів

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0056685, зареєстрованого 18.12.1996 у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 345 померлій ОСОБА_2 належить право на земельну ділянку (пай) розміром 12,01 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна, с.Тарасівка (а.с.14).

Спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 стала позивач ОСОБА_1 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач є власником спірної земельної ділянки (паю) розміром 12,01 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.15).

На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0056603, зареєстрованого 18 грудня 1996 року Троїцькою районною державною адміністрацією у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 221 позивачу належить право на земельну ділянку (пай) розміром 12,01 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна, с.Тарасівка (а.с.13).

16.03.2020 позивач звернулася до Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області з заявою, в якій просила виділити в натурі (на місцевості) та надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на рівні частки (паю) з передачею у приватну власність згідно з сертифікатами серії ЛГ № 0056685 та ЛГ № 0056603 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ННК № 042391 від 25.09.2018, площею 3,85 умовних кад. га (сінокосів та пасовищ) на кожен сертифікат на землях колишнього КСП ім.Леніна (а.с.4).

Рішенням сорокової сесії сьомого скликання Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області № 40/1 від 06 травня 2020 року затверджено список власників сертифікатів колишнього КСП ім.Леніна, які мають право на земельну частку (пай) у кількості 556 громадян (а.с.121).

Рішенням сорокової сесії сьомого скликання Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області № 40/12 від 06 травня 2020 року позивачу відмовлено у виділенні земельної ділянки та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі включення її до загального списку осіб, згідно рішення сесії Тарасівської сільської ради №40/1 від 06.05.2020 року, які мають право на земельну ділянку та будуть приймати участь у жеребкуванні (розпайовці) (а.с.16).

Рішенням сорокової сесії сьомого скликання Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області № 40/13 від 06 травня 2020 року позивачу відмовлено у виділенні земельної ділянки на рівні частки (паю) та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на рівні частки (паю) згідно з сертифікатом серії ЛГ № 0056603 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ННК № 042391 від 25.09.2018 на землях колишнього КСП ім. Леніна у зв`язку з тим, що позивача включено до загального списку осіб, згідно з рішенням сесії Тарасівської сільської ради №40/1 від 06.05.2020 року, які мають право на земельну ділянку та будуть приймати участь у жеребкуванні (розпайовці) (а.с.61).

Рішенням сорок першої сесії сьомого скликання №41/1 від 07 липня 2020 року Про внесення змін до рішення сесії 40/12, 40/13 від 06 травня 2020 року Тарасівська сільська рада вирішила внести зміни в Рішення сесії 40/12, 40/13 від 06 травня 2020 року, виклавши їх в наступній редакції: … відмовити ОСОБА_1 , оскільки земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту і її цільове призначення не співпадає з вимогами ОСОБА_1 (цільове призначення-пасовища), згідно з Розпорядженням голови районної державної адміністрації, тому не підлягає для ведення особистого селянського господарства. Згідно ст. 5 Закону України Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), сільська рада не уповноважена щодо виділення земель для ведення ОСГ за межами населених пунктів (а.с.59).

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що в цій справі існує спір щодо реалізації права власності на земельну ділянку, що посвідчене відповідним сертифікатом, суд дійшов висновку, що це спір про право цивільне, тому такий спір в зазначеній частині має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції.

З висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Преамбулі Закону України від 05 червня 2003 року N 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон N 899-IV) сказано, що цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).

За абзацами другим, третім частини першої статті 1, частиною першою, абзацом першим частини другої статті 2 цього Закону право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину.

Згідно зі статтею 3 Закону N 899-IV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до статті 5 цього Закону сільська рада та районна державна адміністрація в межах їхніх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядає заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймає рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняє списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняє місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); <…>; надає землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядає та погоджує проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовує проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляє матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Сільські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

У частині першій статті 9 цього Закону передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 11 Закону N 899-IV встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельні ділянки, які будуть використовуватися їх власниками, самостійно закріплюються межовими знаками встановленого зразка кожна окремо. Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до абзацу третього пункту 1, абзацу першого пункту 2, пунктів 5, 6 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

За частиною першою, абзацом другим частини другої, частинами третьою, четвертою, сьомою, дев`ятою, десятою статті 791 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування <…> та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

За пунктами г) і ґ) частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини або виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

У статтях 125, 126 цього Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року N 122 "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками" в редакції, чинній на час розгляду спору, організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом. У разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.

Конституційний Суд України в Рішенні від 01 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі N 1-6/2010 за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України констатував, що системний аналіз положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин. <…>. Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності. <…>. За Конституцією і законами України публічно-правові спори в Україні розглядають і вирішують суди загальної юрисдикції в порядку кримінального та адміністративного судочинства <…>. Як далі зазначив Суд, вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як убачається з фактичних обставин, які в цій справі встановив суд першої інстанції, 16.03.2020 позивач звернулася до Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області з заявою, в якій просила виділити в натурі (на місцевості) та надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на рівні частки (паю) з передачею у приватну власність згідно з сертифікатами серії ЛГ № 0056685 та ЛГ № 0056603 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ННК № 042391 від 25.09.2018, площею 3,85 умовних кад. га (сінокосів та пасовищ) на кожен сертифікат на землях колишнього КСП ім.Леніна.

Як установив суд першої інстанції, те, що земельна частка (пай) не були виділені позивачу на місцевості, а також що ОСОБА_1 мала право на подання заяви про виділення їй земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) і ця обставина не заперечувала сторона відповідача.

З правової позиції, якої притримується позивач, випливає, що вона звернулася до органу державної влади з проханням виділити земельну частку (пай) із загального масиву землі на місці, право на виділення на якій заявили також й інші власники сертифікатів на земельні частки. Відповідно до вимог закону і в межах сформульованого ним бажання отримати земельну частку (пай) у власність позивач подавав до відповідачів відповідні звернення, що стали предметом цього спору, й мав законні підстави очікувати на них відповідь.

Питання виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) врегульовані законодавством, насамперед Законом N 899-IV, у якому регламентовано, хто, які особи, які мають право на земельну частку (пай), прописана послідовність дій останніх, визначені підстави для виділення земельних ділянок в натурі, в історичному вимірі визначені компетентні органи, які розглядали звернення щодо виділення земельних часток на місцевості. У цьому та кореспондуючих йому законодавчих актах встановлені повноваження останніх й описано точний і зрозумілий опис послідовності (алгоритм) їхніх дій та рішень. За законом реалізація питання про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) віднесена до повноважень державних органів влади - місцевих державних адміністрацій (принаймні на час виникнення цього спору) і органів місцевого самоврядування (станом на час касаційного перегляду справи).

Отже, якщо орган, який наділений повноваженнями на прийняття рішення про виділення земельної ділянки на місцевості, ці повноваження буде використовувати чи застосовувати не на підставі чи всупереч вимогам законодавства, то тоді може виникнути спір, в основі якого перебуватиме ймовірне порушення, недотримання або в іншій формі невиконання вимог закону, які зачіпатимуть права чи інтереси особи. Такий спір буде прямо пов`язаний з органом держави або в особі органу місцевого самоврядування з владою (владною діяльністю).

Коли спір, стороною в якому є орган державної влади чи місцевого самоврядування, суть якого полягатиме в основному в тому, що ці органи не діють у законодавчо визначеному порядку, поза межами повноважень чи із порушеннями, то такий спір набуває ознак публічно-правового спору, оскільки юридичний характер державного розсуду в цих спірних правовідносинах надає діям та рішенням суб`єкта владних повноважень ознак публічності, які регулюються публічно-правовими нормами.

У такому правовому відношенні суб`єкт владних повноважень не має можливості вирішувати спір, приміром подібний до того, що виник у цій справі, автономно, керуючись власною волею, вільно від законодавчих положень чи іншим способом, характерним для приватноправових відносин.

Відповідно до пунктів 2, 7 частини першої статті 2 КАС України під публічно-правовим спором розуміється спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, <…>, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; <…>, а під суб`єктом владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

За пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отож, коли зіставити суть спірних правовідносин у цій справі та суб`єктний склад її учасників, можна дійти висновку, що на розгляд вимог позивача до суб`єктів владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності в питанні прийняття рішення про виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості), яке відноситься до сфери земельних відносин, і вирішення земельного спору, який виник з приводу цих вимог, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 807/2306/16.

Колегія суддів вважає помилковим посилання судом першої інстанції на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постановах від 06.06.2018 у справі № 826/631/15, від 20.09.2018 у справі № 816/389/15-а оскільки в вищезазначених справах правова позиція Верховним Судом висловлювалась за інших фактичних обставин і іншого правового регулювання ніж в даній справі, а саме.

В постанові від 06.06.2018 у справі № 826/631/15 Верховний Суд зазначив, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після своєї реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта.

В постанові від 06.06.2018 у справі № 826/389/15-а Верховний Суд зазначив, що позовні вимоги особи про оскарження рішень ГУ Держземагентства щодо відмови в поновленні терміну дії договору оренди земельної ділянки та в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, яка перебуває в користуванні позивача, підлягають розгляду в порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що порушення наведених норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 360/2180/20 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 360/2180/20 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повне судове рішення складено 14 січня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.А. Блохін

Судді: Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко