Справа № 120/22/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

11 січня 2021 р. Справа № 120/22/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Грошової Світлани Василівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Світязь" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Кокуцею Є.Д. до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Грошової Світлани Василівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Світязь" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, серед іншого, чи подано позов у строк, установлений законом.

1. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Разом з тим, подані матеріали свідчать, що позивачем, в порушення вищевказаної норми, в позовній заяві не зазначено поштовий індекс, власний реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти чи відомості про її відсутність.

2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Так, на момент виникнення у позивача права на позов діяли норми статті 99 КАС України (у чинній на той час редакції), які визначали тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду, які кореспондуються з правилами звернення до суду встановлених частинами 1, 2 статті 122 КАС України (чинного на дату постановлення судового рішення).

Із аналізу вказаних норм слідує, що початком обчислення строку звернення до суду із адміністративним позовом вважається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, або день вчинення дії, яка оскаржується.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 22.07.2020 року у справі № 9901/186/20, від 10.08.2020 року у справі № 9901/186/20, від 16.11.2020 року у справі № 800/30/17 (П/9901/328/18), а також інших.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Підставами позову вказано порушення суб`єктом владних повноважень прав позивачки внаслідок невключення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку фізичної особи № 2630.3.205881.001.

Так, в межах даного адміністративного позову, суд враховує, що постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 року № 612 відповідно до статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" визнано неплатоспроможним.

Постановою правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 відповідно до ст. 77 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" банківську ліцензію публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Інформацію про ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" 23.12.2015 року було розміщено на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (посилання: "http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/145-at-bank-finansy-ta-kredyt/3173-do-uvahy-vkladnykiv-at-bank-finansy-ta-kredyt"), а також опубліковано в газеті "Голос України" № 242 (6242) від 23.12.2015 року.

При цьому, інформація про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" була розміщена 14.04.2016 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (посилання: "http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/145-at-bank-finansy-ta-kredyt/3994-oholoshennia -pro-zatverdzhennia-reiestru-aktseptovanykh-vymoh-kredytoriv-at-bank-finansy-ta-kredyt") та на офіційному сайті публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (посилання: "http://www.fcbank.com.ua/news2.php?news=927&vne=6").

Суд вважає, що оскільки інформація про віднесення АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможного та запровадження в ньому тимчасової адміністрації є публічною, була розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відтак саме з цього моменту позивач міг та повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів у зв`язку з бездіяльністю відповідача.

Проте, даний адміністративний позов поданий представником позивачки - адвокатом Кокуцею Є.Д. (зданий на пошту) 31.12.2020 року (штрихований ідентифікатор: 211) та надійшов до суду 04.01.202. року. Таким чином, позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до суду, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України. При цьому, клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку позивачкою не надано.

В даному випадку, суд критично відноситься до доводів представника позивача про дотримання ним строків звернення до суду, позаяк ОСОБА_1 попередньо зверталась до відповідача з письмовим зверненням (заявою) від 06.07.2020 року і відповідь на таке звернення не отримала. З цього приводу суд враховує, що відлік строку на звернення до суду не може ставитись в залежність до заяви позивача, адресованої до відповідача, позаяк це не є юридичним фактом, з якого особа дізналася про порушення свого права. В даному випадку право у позивача на звернення до суду виникло не з часу подачі звернення, а з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення передбачених законом вимог.

Така ж правова позиція встановлена в постанові Верховного Суду від 19.06.2020 року у справі № 520/12807/19.

Водночас, суд звертає увагу, що позовна заява подана позивачем до суду після спливу досить тривалого часу (більше ніж 4-ох років) з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення визначених законом вимог.

До того ж, суд вважає за необхідне наголосити, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивачку покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як зазначено у частині 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1, 2 т. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви у спосіб:

- зазначення у позовній заяві усіх відомостей щодо позивача, які визначені в п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України;

- надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску цього строку.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 161, 169, 171, 248, 256, 257, 260, 262, 293, 294 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Грошової Світлани Василівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Світязь" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути виявлені недоліки.

3. Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович