Справа № 560/1872/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1872/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

11 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Білої Л.М. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2020 року позивач - Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, звернулось в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відповідача), про визнання дій протиправними та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ніколова А.В., про стягнення виконавчого збору з управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради у виконавчому провадженні № 61424323 від 12 березня 2020 року.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 09 червня 2020 року в задоволенні позову відмовив.

Судове рішення мотивоване тим, що оскільки позивачем частково виконано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року у справі №560/2655/19, про призначення та виплату щомісячної адресної допомоги у розмірі та за весь період, передбачений чинним законодавством, а тому дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ніколова А.В., стосовно винесення постанови про стягнення виконавчого збору з Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 12 березня 2020 року у виконавчому провадженні №61424323 є правомірними, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору є неправомірною, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 03 березня 2020 року та отримана особисто представником 23 березня 2020 року, тобто після добровільного виконання рішення суду (нараховану суму адресної допомоги ОСОБА_1 отримала 19 березня 2020 року).

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до статті 304 КАС України.

Згідно з положеннями частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів статті 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року у справі №560/2655/19 адміністративний позов задоволено частково. Визнано необґрунтованим та протиправним рішення Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 25 квітня 2019 року "Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання" в частині відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі (для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг) за її заявою від 19 квітня 2019 року. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 квітня 2019 року та вирішити питання про призначення та виплату щомісячної адресної допомоги у розмірі та за весь період, передбачені чинним законодавством, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

При цьому постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року - без змін.

Таким чином, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року набрало законної сили 21 січня 2020 року.

На підставі виконавчого листа виданого 20 лютого 2020 року на виконання рішення суду у вказаній вище справі, державним виконавцем розглянуто заяву ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №560/2655/19 виданого 20 лютого 2020 року Хмельницьким окружним адміністративним судом, та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61424323 у пункті 2 якої запропоновано Боржнику добровільно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

У пункті 3 вказаної постанови вказано: "Стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 18892 гривня (UAH)".

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ніколовим Анатолієм Вікторовичем, винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 12.03.2020 ВП №61424323 з Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради виконавчого збору в розмірі 18892,00 грн, у зв`язку із тим, що рішення суду не виконане до відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з частини 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 3 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої цієї статті).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII).

Положеннями частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Разом з тим, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частини 1 статті 27 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Положеннями частини 4 цієї ж статті встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина 9 статті 27 Закону № 1404-VIII).

Аналіз наведених вище положень Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

З матеріалів справи судом встановлено, що державним виконавцем 03 березня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61424323 з виконання виконавчого листа №560/2655/19.

Відповідачем 23 березня 2020 року отримано лист Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради № 2261 від 23 березня 2020 року, яким повідомлено державного виконавця про прийняття до виконання постанови про відкриття виконавчого провадження №61424323 та про виконання рішення суду до пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання.

Позивач надав рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 31 січня 2020 року, на підставі яких ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання з 20 жовтня 2019 року по 19 квітня 2020 року та з 20 квітня 2019 року по 19 жовтня 2020 року, а також витяги з Протоколу №1 засідання комісії з питань надання субсидій на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг від 30 січня 2020 року, відповідно до якого постановлено перерахувати щомісячну адресну допомогу ОСОБА_1 .

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно помилковості доводів позивача, що вказані докази підтверджують виконання рішення суду до винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2020 з огляду на таке.

Так, наведеними обставинами підтверджується часткове виконання рішення суду, зокрема в частині призначення щомісячної адресної допомоги відповідно до резолютивної частини виконавчого документа, однак в частині, що стосується виплати призначеної допомоги Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради не надано жодних підтверджуючих документів, про виплату допомоги до 03 березня 2020.

Разом з тим, 25 березня 2020 року від ОСОБА_1 до відповідача надійшла копія виписки по картковому рахунку, згідно якої встановлено, що 19 березня 2020 року було здійснено фактичну виплату матеріальної допомоги шляхом поповнення рахунку ОСОБА_1 на суму 6024,06 грн, отже фактичне (повне) виконання рішення суду відбулось 19 березня 2020 року тобто після винесення постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 03 березня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що приймаючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв правомірно відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Водночас, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі № 360/3324/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 640/21075/19 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 300/1558/20.

Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31 липня 2019 у справі № 554/13475/15-ц від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г та Верховного Суду України у справі № 6-785ц15 є безпідставним, оскільки у вказаній постанові для вирішення спірних правовідносин суд керувався нормами Закону №1404-VІІІ, які були чинними до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року №2475-VIII.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Біла Л.М. Франовська К.С.