Справа № 140/15642/20
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15642/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Волинської обласної державної адміністрації (далі - Волинська ОДА, відповідач) про зобов`язання повторно розглянути заяву від 08.04.2020 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,12 га., яка розташована за межами с. Забороль Луцького району, та за наслідками розгляду прийняти рішення відповідно до вимог Конституції України, Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зверталася до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,12 га, яка розташована за межами села Забороль Луцького району. У відповідь на дану заяву отримала наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 14.04.2020 №3-3780/15-20-СГ, яким відмовлено їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду та відповідно надання дозволу не відноситься до компетенції управління Держгеокадастру. Належність даної земельної ділянки до земель лісового фонду підтверджується також листами Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Заборольської сільської ради, якими роз`яснено, що розпорядниками таких земель є обласні державні адміністрації.

Враховуючи наведене, позивач звернулася 08.04.2020 до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки для ведення садівництва. Однак листом від 27.04.2020 №П-1581 Волинська ОДА відмовила позивачу у задоволенні даного клопотання у зв`язку з тим, що земельна ділянка, на яку вона претендує розташована на землях сільськогосподарського призначення і рекомендовано звернутися для отримання дозволу до Заборольської сільської ради. У відповідь на звернення до Заборольської сільської ради про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки для ведення садівництва отримала лист про відмову у наданні такого дозволу, оскільки така земельна ділянка розташована за межами населених пунктів Заборольської сільської ради на землях лісового фонду, розпорядниками яких є обласні державні адміністрації.

У зв`язку з наведеним позивач вважає, що відповідач відмовляється розглядати її клопотання та приймати відповідне рішення, оскільки Волинська ОДА зобов`язана в місячний термін прийняти рішення, яке оформити належним чином, а не надати відмову листом. Вказує на те, що рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника. У свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд його заяви, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, а тому у даному випадку має місце протиправна бездіяльність.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву відповідач вважає позов безпідставним, оскільки питання, яке порушене заявником у зверненні, не належить до компетенції Волинської ОДА згідно із Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та Земельним кодексом України, про що заявника повідомлено листом-відповіддю. У свою чергу, посилання позивача на те, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд його заяви, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом і на позицію Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2208/07 вважає недоречними та безпідставними, оскільки стосуються лише тих випадків, коли фізична чи юридична особа звернулася з відповідним клопотанням до того органу, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, оскільки це чітко передбачено частиною шостою статті 118 ЗК України. Водночас, частиною сьомою статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується питання надання дозволу або про відмову у його наданні. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді листом. Крім того, вказує, що статтею 118 ЗК України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа тощо. А тому, Волинська ОДА правомірно надала заявнику письмову відповідь на її заяву. З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 08.04.2020 позивач ОСОБА_1 звернулася до Волинської ОДА із заявою, у якій просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована в Луцькому районі біля с. Забороль.

Листом від 27.04.2020 №П-1581 Волинська ОДА повідомила позивача про те, що відповідно до наданих матеріалів та інформації Публічної кадастрової карти України, зазначена у зверненні земельна ділянка розташована на землях сільськогосподарського призначення (паї). Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою на території якої такі землі розташовані. А тому для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за межами с. Забороль Луцького району, для садівництва розміром 0,12 га запропоновано звернутися до Заборольської сільської ради.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із частинами першою-третьою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «в» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Статтею 122 ЗК України закріплено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у межах їхніх територій передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим на території Автономної Республіки Крим передає земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст, що не входять до складу певного району, та за межами населених пунктів для всіх потреб, а також погоджує передачу таких земель у власність або у користування районними державними адміністраціями на їхній території для будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Земельні ділянки, що вилучаються, викуповуються або примусово відчужуються для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, надаються у користування для таких потреб органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, які прийняли рішення про їх вилучення, викуп або примусове відчуження для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва відповідач зобов`язаний був у місячний строк прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано звернення до Волинської ОДА про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га. До заяви позивачем було додано: графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та копія документа, що посвідчує особу (ідентифікаційний код, паспорт).

Водночас, відповідач, за результатами розгляду звернення позивача, листом від 27.04.2020 №П-1581 запропонував для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за межами с. Забороль Луцького району, для садівництва розміром 0,12 га звернутися до Заборольської сільської ради, оскільки згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою на території якої такі землі розташовані.

Однак суд звертає увагу на те, що позивач 09.04.2020 зверталася до Заборольської сільської ради із аналогічною заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована біля с. Забороль Луцького району. Одночасно просила у випадку, коли надання такого дозволу не відноситься до компетенції Заборольської ради повідомити її невідкладно в найкоротші терміни.

Листом від 07.05.2020 №П-341 Заборольська сільська рада повідомила позивача, що земельні ділянки, які зазначені позивачем на викопіюванні з публічної кадастрової карти, розташовані за межами населених пунктів Заборольської сільської ради, на землях лісового фонду (чагарники). Відповідно до статті 122 ЗК України розпорядником даних земель є обласні державні адміністрації.

Крім того, суд звертає увагу, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 14.04.2020 № 3-3780/15-20-СГ відмовлено позивачу у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Заборольської об`єднаної територіальної громади Луцького району Волинської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га із цільовим призначенням для індивідуального садівництва, оскільки дана земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду.

Як вже зазначалось судом вище, частина сьома статті 118 ЗК України встановлює, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як вбачається з клопотання позивача від 08.04.2020 року до відповідача, ОСОБА_1 при поданні такого клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою посилалася в т.ч. і на ст. 122 ЗК України.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-ХІV передбачено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Таким чином, суд вважає, що формою реалізації владних управлінських повноважень, якими відповідний суб`єкт наділений законом, може бути тільки форма, що передбачена законом, який визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій. Даний закон встановлює, що відповідною формою реалізації владних управлінських функцій у спірних правовідносинах є прийняття відповідного розпорядження головою.

На цих підставах відповідь у формі листа за підписом заступника голови Волинської ОДА не може вважатись правомірною реалізацією владних управлінських функцій відповідача.

Суд звертає увагу, що відповідач отримавши заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки повинен був розглянути її та прийняти за результатом її розгляду відповідне рішення, яке викладається у формі розпорядження.

Відсутність належним чином оформленого розпорядження про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що даний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Дана правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 30.10.2018 у справі №820/4852/17.

Таким чином, в даному випадку має місце протиправна бездіяльність, а лист відповідача від 27.04.2020 №П-1581 у відповідь на звернення позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за змістом та формою не може вважатися «відмовою» у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України, оскільки у даному випадку, розглядаючи заяву позивача, відповідач наділений повноваженнями або надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою або надати відповідну відмову. В той же час, судом встановлено, що жодного рішення Волинською ОДА прийнято не було.

При цьому, суд зауважує, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів та не надав доказів розташування вказаної у заяві позивача земельної ділянки на землях сільськогосподарського призначення.

Відтак, з урахуванням повноважень, визначених частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає, що позов належить задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення у місячний строк за заявою (клопотанням) позивача від 08.04.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для садівництва та зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву від 08.04.2020 на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,12 га., яка розташована за межами с. Забороль Луцького району та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений згідно з квитанцією від 04.11.2020.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Волинської обласної державної адміністрації щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 08.04.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована за межами с. Забороль Луцького району.

Зобов`язати Волинську обласну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.04.2020 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,12 га, яка розташована за межами с. Забороль Луцького району, та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Волинська обласна державна адміністрація (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 9, ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич