Справа № 600/1279/20-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1279/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення №0-2412/2016 від 29.04.2020 р., яким ГУ ДПС у Чернівецькій області визначило ОСОБА_1 грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме маймо, відмінне від земельної ділянки у розмірі 7220,44 грн. за 2016 рік;

- податкове повідомлення-рішення № 0-2412/2017 від 29.04.2020 р., яким ГУ ДПС у Чернівецькій області визначило ОСОБА_1 грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме маймо, відмінне від земельної ділянки у розмірі 8383,68 грн. за 2017 рік;

- податкове повідомлення-рішення № 0-2412 від 29.04.2020 р., яким ГУ ДПС у Чернівецькій області визначило ОСОБА_1 грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме маймо, відмінне від земельної ділянки у розмірі 21865,69 грн. за 2019 рік.

1.2. Ухвалою суду від 21.08.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

1.3. Ухвалою суду від 07.09.2020 року, у зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви, по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. Податковими повідомленнями-рішеннями від 29.04.2020 року №0-2412/2016, №0-2412/2017 та №0-2412 ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме маймо, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, 2017 рік та 2019 рік.

2.2. Позивач вважає такі рішення необґрунтованими та такими, що прийнято із порушенням норм податкового законодавства, у зв`язку із чим просить визнати їх протиправними та скасувати, оскільки вони впливають на її права та обов`язки.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

3.1. Відповідно до змісту позову та доданих до нього матеріалів, позиція позивача обґрунтовується наступним.

3.2. Так, позивач вказує, що вона є власником комплексу нежитлових будівель і споруд загальною площею 1746,60 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в складі: ангар-склад літ. «А» площею 1746.60 кв.м, навіс літ «Б» навіс літ. «В», ворота з хвірткою № 1. ворота з хвірткою №2, огорожа № 3 на підставі договору дарування від 03.10.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міською нотаріального округу Балацьким О.О. за реєстровим № 5158 та зареєстрованого 04.10.2012 р. КП «Сторожинецьке районне БТІ» за № 294812, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав № 35731260 від 04.10.2012 р. та витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.03.2013 р.

3.3. Згідно відомостей про комплекс нежитлових будівель і споруд загальною площею 1716,61 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, дана будівля класифікована як ангар (ангар-склад).

3.4. Відповідно до Технічного паспорту на вказані нежитлові приміщення, виготовленого інженером з інвентаризації нерухомою майна ОСОБА_2 (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 002218), вони знаходяться у «виробничому будинку», а експлікацією нежитлових приміщень підтверджується їх цільове призначення: «складське приміщення», «підсобне приміщення».

3.5. 03 жовтня 2012 р. нежитлова будівля ангару загальною площею 1746,60 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в була подарована ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 03.10.2012 р. посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. за реєстровим № 5158.

3.6. Виробнича діяльність в нежитловій будівлі ангару тривала до кінця 2014 року, після чого, в зв`язку з примусовим вилученням органом державної виконавчої служби деревообробного обладнання в межах виконавчого провадження № 45914246 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.12.2014 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці, по справі № 727/4074/14- ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, така діяльність була припинена.

3.7. Відтак, вказує, що вказаними обставинами засвідчується факт належності комплексу нежитлових будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , саме до виробничих приміщень, що охоплюються категорією «склади будівель промислових» та, згідно рішення 26 сесії Верхньопетровецької сільської ради Сторожанецького району 6 скликання № 08-26/2015 від 09.02.2015 р. «Про затвердження Положення за встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Верхньопетровецької сільської ради» підлягають оподаткуванню виходячи із ставки податку у розмірі 0.05 % від мінімальної заробітної плати, а не застосованої контролюючим органом - 0.3 % від мінімальної заробітної плати.

Позиція відповідача

3.8. Відповідно до змісту відзиву на позов, відповідач заперечує щодо задоволення позову, вважає його необґрунтованим, виходячи з наступного.

3.9. Так, представник відповідача вказує, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 є власником об`єкту нежитлової нерухомості, загальна площа якого становить 1746,60 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в.

3.10. Представник відповідача зазначає, що позивач помилково вказує, що повинен звільнятись від сплати податку на нерухоме майно, оскільки дані будівлі належать до виробничих приміщень, що охоплюються категорією «склади будівель промислових» і з моменту введення в експлуатацію даного об`єкту і до кінця 2014 р. використовувався відповідно до функціонального призначення.

3.11. Стверджує, що звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт «г» пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

3.12. Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

3.13. Для того, щоб до Відповідача застосовувався пункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, вона зобов`язана бути зареєстрованою як юридична особа, яка може здійснювати господарську діяльність і використовувати дані будівлі для промислової діяльності, отримувати прибуток і відповідати іншим ознакам промислового підприємства.

3.14. Якщо промислова будівля або складське приміщення належить не промисловому підприємству, у цьому разі, будівля (приміщення) є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки то податок повинен нараховуватися та сплачуватись на загальних підставах, відповідно до норм чинного законодавства.

3.15. Застосування пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

3.16. За загальним правилом, якщо юридична особа належить до числа промислових підприємств, а відповідна будівля мас статус промислової, її власник має право не сплачувати за такий об`єкт податок на нерухомість на підставі пункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

3.17. В межах спірних відносин по цій справі жодна з обов`язкових умов не дотримана, оскільки згідно відомостей про об`єкт нерухомого майна, комплекси, які на праві власності належать позивачу, не є будівлями промисловості, крім того пунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не охоплюється нерухомість, яка використовується фізичною особою у власній господарській діяльності.

3.18. Таким чином у ОСОБА_1 ці об`єкти нерухомості перебувають у власності, як у громадянина, вони не використовуються як приміщення промислових підприємств і нею не здійснюється господарська діяльність, а дані приміщення належать на праві власності фізичної особи - громадянина.

3.19. Відтак, зауважує, що наявність виробничих приміщень, які є просто у власності у позивача, не дає підстав для віднесення такої будівлі до категорії «будівель промисловості», тому, відповідно, зазначений об`єкт нерухомості не підпадає під дію пункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

3.20. Окрім цього, вказує, що 01.10.2020 р. ГУ ДПС у Чернівецькій області направив на адресу позивача лист, яким повідомлено позивача про те, що Чернівецький відділ податків і зборів з фізичних та камеральних перевірок податкової звітності відкликає податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за №0-2412/2016, №0-2412/2017 та №0-2412 від 29.04.2020 р., натомість направлено нові податкові повідомлення-рішення. Дане твердження підтверджується службовою запискою 2193/вн/24-13-04-15 від 01.10.2020 р.

3.21. А тому представник відповідача зазначає, що оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення №0-2412/2016, №0-2412/2017 та №0-2412 від 29.042020 року вважаються скасованими (відкликаними) в силу вимог ст. 266 ПК України, відсутні підстави скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень в судовому порядку.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Заяв та клопотань процесуального характеру від сторін не надходило.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. Згідно витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.03.2013 р., Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.09.2020 року ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна: ангар, нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа якого становить 1746,60 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 18, 71-73).

5.2. 09.02.2015 року ХХVІ сесією VІ скликання Верхньопетровецькою сільською радою Сторожанецького району прийнято рішення № 08-26/2015 від 09.02.2015 р. «Про затвердження Положення за встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Верхньопетровецької сільської ради», яким встановлено ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (а.с. 23-24).

5.3. 29.04.2020 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкові повідомлення-рішення №0-2412/2016, № 0-2412/2017, №0-2412, якими ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме маймо, відмінне від земельної ділянки у розмірі 7220,44 грн. за 2016 рік; 8383,68 грн. за 2017 рік; 21865,69 грн. за 2019 рік (а.с. 12-14).

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. Так, предметом оскарження у цій справі є податкові повідомлення-рішення від 29.04.2020 року №0-2412/2016, № 0-2412/2017, №0-2412, яким суд надасть оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

6.2. Позивач вважає їх протиправними, оскільки ними визначено ставки із сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на об`єкт нерухомості, який на думку позивача відноситься до будівель промисловості, а відтак, має оподатковуватися за іншою ставкою податку.

6.3. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-IV (далі ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

6.4. Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентований статтею 266 ПК України.

6.5. Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

6.6. Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

6.7. Відповідно до підпункту 266.5.1. пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

6.8. Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

6.9. Згідно підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

6.10. Податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).

6.11. Як зазначалось судом вище, протиправність оскаржуваних рішень позивач обґрунтовує, зокрема тим, що комплекс нежитлових будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належить до виробничих приміщень, що охоплюються категорією «склади будівель промислових» та, згідно рішення 26 сесії Верхньопетровецької сільської ради Сторожинецького району 6 скликання № 08-26/2015 від 09.02.2015 р. «Про затвердження Положення за встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Верхньопетровецької сільської ради» підлягають оподаткуванню виходячи із ставки податку у розмірі 0.05 % від мінімальної заробітної плати, а не застосованої контролюючим органом - 0.3 % від мінімальної заробітної плати.

6.12. На такі доводи позивача суд зазначає наступне.

6.13. Підпунктом 266.2.2 визначено об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

6.14. Відповідно до пункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств взагалі не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

6.15. Однак таке виключення з переліку об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінних від земельної ділянки, можливе за наявності певних умов, про що у своїх рішеннях зазначав Верховний Суд.

6.16. Зокрема, у постанові від 11.12.2018 року, справа №822/2614/16 Верховний Суд виклав таку правову позиції:

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є зокрема те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами "е" та "і", на відміну від пункту "є". Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и")), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо).

Буквальний аналіз пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як "будівлі промисловості промислових підприємств". При цьому законодавець використав прислівник "зокрема", який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб`єкта власності.

За положеннями підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року N 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Говорячи про промислове підприємство, необхідно зауважити, що в законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала дане поняття.

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 листопада 2010 року N 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Промисловість в розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об`єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Положеннями статті 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство, це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Наведені положення дають Верховному Суду підстави здійснити висновок, що застосування пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

6.17. Отже, підсумовуючи наведене слідує, що такі об`єкти нерухомості виключались з переліку об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за наявності двох умов:

- наявність будівель промисловості;

- перебування таких будівель у власності промислових підприємств.

6.18. У разі відсутності наведеної сукупності умов будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

6.19. Окрім цього, таку позицію Верховного Суду підтримав законодавець, який Законом України від 16.01.2020, № 466-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві пункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України виклав у новій редакції:

є) будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B - F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

6.20. Отже, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств за певних умов можуть бути об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які оподатковуються за ставками податку, встановленими рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, а тому Верхньопетровецька сільська рада Сторожинецького району уповноважена була встановлювати ставки податку на такий вид нерухомості.

6.21. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що належний позивачу об`єкт нерухомого майна: ангар, нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа якого становить 1746,60 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить до об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який згідно рішення 26 сесії Верхньопетровецької сільської ради Сторожанецького району 6 скликання № 08-26/2015 від 09.02.2015 р. підлягає оподаткуванню за ставкою 0.05 % від мінімальної заробітної плати будівлі промисловості та склади, а не за ставкою 0.3 % від мінімальної заробітної плати інші будівлі.

6.22. Як встановлено судом, 29.04.2020 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкові повідомлення-рішення №0-2412/2016, № 0-2412/2017, №0-2412, якими ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме маймо, відмінне від земельної ділянки у розмірі 7220,44 грн. за 2016 рік; 8383,68 грн. за 2017 рік; 21865,69 грн. за 2019 рік (а.с. 12-14).

6.23. Однак, дослідженням матеріалів справи, судом також встановлено, що згідно службової записки 2193/вн/24-13-04-15 від 01.10.2020 року Чернівецький відділ податків і зборів з фізичних та камеральних перевірок податкової звітності відкликав податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за №0-2412/2016, №0-2412/2017 та №0-2412 від 29.04.2020 р., натомість у вказаній службовій записці констатовано, що ОСОБА_1 направлено нові податкові повідомлення-рішення (а.с. 70).

6.24. Пунктом 266.7.3 ПК України визначено можливість контролюючим органом відкликати податкове повідомлення-рішення. Зокрема, зазначено, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

6.25. Відтак, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 29.04.2020 року №0-2412/2016, № 0-2412/2017, №0-2412 є скасованими, оскільки відкликані контролюючим органом.

6.26. За таких обставин, суд не вбачає підстав для надання оцінки оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 29.04.2020 року №03020-5607-2412/2016, № 0-2412/2017, №0-2412 на предмет правильності нарахування грошового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме маймо, відмінне від земельної ділянки, оскільки такі є скасованими.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що у задоволенні цього позову необхідно відмовити, з огляду на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.04.2020 року №03020-5607-2412/2016, № 0-2412/2017, №0-2412 відкликані контролюючим органом, та як наслідок є скасованими.

7.2. Однак, це рішення суду не позбавляє позивача обов`язку сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за належний їй на праві власності об`єкт нерухомого майна: ангар, нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа якого становить 1746,60 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в.

VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Позивачем при пред`явленні цього позову сплачено судовий збір у розмірі 2522,40 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 17.08.2020 року.

8.2. Однак, суд звертає увагу на те, що позивачем помилкового сплачено судовий збір як за вимоги немайнового характеру. При зверненні до суду з цим позовом позивачу належало сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. як 1% від ціни позову 34469,81 грн.

8.3. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач звертаючись до суду сплатила судовий збір у більшому розмірі ніж того вимагає стаття 4 Закону України «Про судовий збір».

8.4. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд не стягує на її користь сплачену суму судового збору у розмірі 840,80 грн.

8.5. При цьому, суд зазначає, що у відповідності до статті 7 Закону України «Про судовий збір» надміру сплачений судовий збір у розмірі 1681,60 грн. підлягає поверненню позивачу за її клопотанням з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250, 264, 265 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити у повному обсязі.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Суддя О.В. Анісімов