Справа № 320/2431/19
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2431/19 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Григорук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, приватне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми права.

Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі наказу Офісу великих платників податків ДФС від 19.02.2019 року № 359, направлень на перевірку від 21.02.2019 року № 153, 152 та на підставі п. 200.11 ст. 200, в порядку, встановленому п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), було проведено документальну позапланову виїзну перевірку по декларації за грудень 2018 року з урахуванням уточнюючих розрахунків з питань відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч гривень.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт від 22.03.2019 року № 595/28-10-41-03/25412361 про результати документальної позапланової перевірки по декларації за грудень 2018 року з урахуванням уточнюючих розрахунків з питань відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч гривень.

Як вбачається з даного акту перевірки, Офісом великих платників податків ДФС встановлено порушення, а саме: п.п. 198.1, 198.5, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість за грудень 2018 року у сумі 287 144,00 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 287 144,00 грн, яка підлягає зменшенню.

За результатами проведеної перевірки податковим органом було прийнято спірне податкове повідомлення рішення від 16.04.2019 року № на суму 287 144,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» було укладено договори підряду в капітальному будівництві № 330 від 06.06.2018 року, № 369 від 09.07.2018 року, № 579 від 04.10.2018 року.

Згідно з умовами укладених договорів ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» взяло на себе зобов`язання щодо виконання будівельно монтажних робіт, ПАТ «Миронівський хлібопродукт» в свою чергу оплатили узгоджену умовами договору вартість таких робіт.

На підтвердження вказаних правовідносин позивачем подано до суду: договори № 330 від 06.06.2018 року, № 369 від 09.07.2018 року, з додатками до договорів у вигляді: договірної ціни, кошторисів, графіків виконання договорів, а також акт прийому передачі від позивача до контрагента підготовленого майданчика для виконання будівельних робіт, технічне завдання.

Договір № 579 від 04.10.2018 року на час розгляду справи по суті в матеріалах справи відсутній.

Крім того, позивачем подано ряд податкових накладних, однак судом першої інстанції правомірно не прийнято їх у якості доказу у справі, оскільки зазначені накладні лише свідчать про надання послуг з перевезення сорго, кукурудзи, соняшника, озимої пшениці, озимого ріпаху, озимого ячменю тощо, від постачальника ТОВ «ВІТ-ВО-ТРЕЙД» до ТОВ «ЗЕРНОПРОДУКТ-ЛИПІВКА», а не проведення ремонтних робіт за вищевказаними договорами.

Крім того позивачем не надано додаткових пояснень з приводу предмету доказування зазначених податкових накладних.

Також розглядаючи первинні документи, які надані позивачем щодо правомірності проведення господарських операцій з ТОВ «Спецбудмеханізація Груп», суд першої інстанції встановив наступне.

Відповідно до договорів № 330 від 06.06.2018 року, № 369 від 09.07.2018 року, № 579 від 04.10.2018 року ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» мав у строк до 31.05.2019 року виконати покладені на нього зобов`язання, а саме: провести будівельно монтажні роботи пташників, прибудови до пташників та жижезбірників стічних вод від миття пташників.

Однак в матеріалах справи відсутні первинні документи, що свідчить про виконання вищезазначених будівельних робіт, а саме податкові накладні, акти виконаних робіт, видаткові накладні, банківські виписки.

Також з матеріалів справи неможливо встановити підстави та умови, на яких було проведено ремонтні роботи.

Крім того, також неможливо встановити інформацію про виконання договорів або їх часткове виконання, або чи взагалі виконувались будь-які роботи.

Також матеріали справи свідчать, що позивачем з метою виконання обов`язку щодо оплати було укладено ряд договорів про переведення боргу, а саме:

договір № 730 від 14.12.2018 року, згідно з умовами якого ТОВ «Комбудтехносервіс» (новий боржник) взяв зобов`язання щодо оплати боргу ПАТ «Миронівський хлібопродукт» (первісний боржник) перед ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» (кредитор) у сумі 1 000 000,00 грн пов`язаних з виконанням договору підряду № 579 від 04.10.2018 року. ТОВ «Комбудтехносервіс» виконав зобов`язання щодо сплати боргу, визначеного договором, перерахувавши ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» 1 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 21.12.2018 року;

договір № 731 від 14.12.2018 року, згідно з умовами якого ТОВ «Комбудтехносервіс» (новий боржник) взяв зобов`язання щодо оплати боргу ПАТ «Миронівський хлібопродукт» (первісний боржник) перед ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» (кредитор) у сумі 579 841,00 грн пов`язаних з виконанням договору підряду № 396 від 09.07.2018 року. ТОВ «Комбудтехносервіс» виконав зобов`язання щодо сплати боргу, визначеного договором, перерахувавши ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» 579 841,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 26 від 26.12.2018 року;

договір № 732 від 14.12.2018 року, згідно з умовами якого ТОВ «Комбудтехносервіс» (новий боржник) взяв зобов`язання щодо оплати боргу ПАТ «Миронівський хлібопродукт» (первісний боржник) перед ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» (кредитор) у сумі 240 718,00 грн пов`язаних з виконанням договору підряду № 330 від 06.06.2018 року. ТОВ «Комбудтехносервіс» виконав зобов`язання щодо сплати боргу, визначеного договором, перерахувавши ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» 240 718,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 29 від 21.12.2018 року;

договір № 756 від 26.12.2018 року, згідно з умовами якого ТОВ «Елітбудіндустрія» (новий боржник) взяв зобов`язання щодо оплати боргу ПАТ «Миронівський хлібопродукт» (первісний боржник) перед ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» (кредитор) у сумі 340 454,00 грн пов`язаних з виконанням договору підряду № 396 від 09.07.2018 року. ТОВ «Елітбудіндустрія» виконав зобов`язання щодо сплати боргу, визначеного договором, перерахувавши ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» 340 454,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 33 від 28.12.2018 року;

договір № 757 від 26.12.2018 року, згідно з умовами якого ТОВ «Будтрейдсервіс» (новий боржник) взяв зобов`язання щодо оплати боргу ПАТ «Миронівський хлібопродукт» (первісний боржник) перед ТОВ «Будтрейдсервіс» (кредитор) у сумі 70 868,00 грн пов`язаних з виконанням договору підряду № 396 від 09.07.2018 року. ТОВ «Будтрейдсервіс» виконав зобов`язання щодо сплати боргу, визначеного договором, перерахувавши ТОВ «Спецбудмеханізація Груп» 70 868,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 31 від 28.12.2018 року.

На підставі вказаних договорів про переведення боргу були складенні податкові накладні № 10 та № 11 від 21.12.2018 року, № 16 від 26.12.2018 року, № 17 від 28.12.2018 року та № 18 від 28.12.2018 року на загальну суму 287 144,00 грн.

До суду також не подано первинні документи, що свідчить про виконання вищезазначених договорів, які оформлені на підставі податкових накладних № 10 та № 11 від 21.12.2018 року, № 16 від 26.12.2018 року, № 17 від 28.12.2018 року та № 18 від 28.12.2018 року, а саме податкові накладні, акти виконаних робіт, видаткові накладні, банківські виписки тощо.

Крім того первинні документи не було надано перевіряючим під час документальної позапланової перевірки по декларації за грудень 2018 року, що ставить під сумнів їх існування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення (ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Так, слід зазначити, що документи, що були наданні позивачем до суду першої інстанції, а саме: договори № 330 від 06.06.2018 року; № 369 від 09.07.2018 року, з додатками до договорів у вигляді: договірної ціни; кошторисів; графіків виконання договорів; акт прийому передачі від позивача до контрагента підготовленого майданчика для виконання будівельних робіт; технічне завдання; договір № 730 від 14.12.2018 року; договір № 756 від 26.12.2018 року; договір № 757 від 26.12.2018 року; договір № 732 від 14.12.2018 року; договір № 731 від 14.12.2018 року, відповідають встановленим вимогам, однак на думку суду їх недостатньо для встановлення правомірності зарахування податкового кредиту у сумі 287 144, 00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг .

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вищевикладених положень вбачається, що формування податкового кредиту є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов`язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.04.2019 року № на суму 287 144,00 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено 12 січня 2021 року.