Справа № 760/16263/20
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, треті особи: інспектор батальйону № 2 роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Марченко Олександр Сергійович, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2020 року до суду надійшла позовна заяви ОСОБА_1 до УПП в м. Києві про скасування постанови, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 13.07.2020 року інспектором Марченком О.С. було винесено постанову серії ЕАМ № 2816839, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за невиконання вимоги дорожнього знаку 4.1. та керування без чинного страхового полісу, тобто за порушення п. 2.1.г ПДР України.

Оскаржувану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Пояснює, що він дійсно 13.07.2020 року близько 09:20 год. на власному автомобілі перетинав перехрестя на площі Перемоги у м. Києві, рухаючись зі сторони просп. Перемоги та на перехресті повернув ліворуч у бік вул. Гончара, де після перетину перехрестя був зупинений автомобілем патрульної поліції за порушення вимог дорожнього знаку 4.1. «Рух тільки прямо». Разом з тим, на даному перехресті вказаний дорожній знак відсутній, а будь-які докази порушення відсутні.

Посилається на те, що оскільки вказані у постанові ПДР не порушував, то у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки автомобіля та перевірки документів. Тому непред`явлення страхового полісу на незаконну вимогу не може тягнути за собою накладення адміністративного стягнення.

Крім того, зазначає, що у постанові відсутній порядок її оскарження.

Просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2816839 від 13.07.2020 року та закрити провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2020 року позовну заяву залишено без руху.

25.08.2020 року на виконання вимог ухвали від 04.08.2020 року до суду подано супровідний лист та оригінал квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та залучено до участі у справі інспектора батальйону № 2 роти № 3 УПП у м. Києві Марченко О.С. та ДПП як третіх осіб, які не заявляють самостійний вимог щодо предмета спору.

В ухвалі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву та пояснень.

Уповноваженою особою сторони відповідач копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками отримана 21.09.2020 року, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Частиною 6 цієї статті визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від третьої особи - інспектора Марченка О.С. жодних пояснень та доказів до суду не надходило.

02.10.2020 року від ДПП надійшли письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких представник просить суд у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтягають задоволенню.

Посилається на те, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється.

Доказами на підтвердження вини позивача є відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що позивач визнає порушення правил дорожнього руху та не надає поліс (договір) обов`язкового страхування.

Крім того, зазначає, що поліцейським було дотримано процедуру розгляду справи по притягненню позивача до адміністративної відповідальності та правомірно, у межах повноважень, з урахуванням всіх обстави справи, винесено оскаржувану постанови на місці вчинення правопорушення.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13.07.2020 року інспектором Марченком О.С. було складно постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2816839, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 6).

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 122, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 258 цього Кодексу протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 122, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 126 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, інспектор діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

З постанови вбачається, що водій, керуючи ТЗ не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1 та керував без чинного страхового поліса обов`язкового страхування чим порушив п. 2.1. г ПДР України.

Згідно п. 8.4 г) наказові знаки, зокрема, знак 4.1. «Рух прямо» показує обов`язковий напрямок руху.

Відповідальність за порушення вимог вказаного знаку встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП та передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з пунктів 2.1, 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1, зокрема: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Статтею 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач заперечує свою вину щодо порушення правил дорожнього руху, а оскаржувану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Пояснює, що на даному перехресті, вказаний дорожній знак 4.1. «Рух прямо» відсутній.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

До поданих ДПП письмових пояснень додано DVD диск з відеозаписом з нагрудної камери відповідача, з якого вбачається, що позивач дійсно не пред`явив поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Однак щодо невиконання позивачем вимог дорожнього знаку 4.1, то безпосередньо вказане порушення працівниками поліції не зафіксовано. Позивач посилається на те, що оскільки вимоги вказаного знаку не порушував, то у працівників поліції не було підстави для зупинки автомобіля та перевірки документів.

Разом з тим, суд вважає, що сам факт недоведеності суб`єктом владних повноважень в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із вчиненням якого був зупинений екіпажем патрульної поліції Гузіков В.В., не звільняє останнього від відповідальності за вчинення ним іншого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 2.1 також визначено, що водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Факт відсутності у позивача поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів доведений та не оспорюються ним, жодних пояснень та доказів відносно того, що позивач звільнений від такого страхування матеріали справи не містять.

Крім того, слід також зазначити, що згідно зі ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Однак, як вбачається з копії оскаржуваної постанови, позивача пригнуто до адміністративної відповідальності лише за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки інспектор в постанові не посилається на норми ст. 36 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена, зокрема, відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

За таких обставин, суд вважає, що факт порушення позивачем ПДР та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності доведені.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в м. Києві (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), треті особи: інспектор батальйону № 2 роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Марченко Олександр Сергійович, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: