Справа № 640/26003/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

11 січня 2021 року м. Київ№ 640/26003/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Неклесі І.В., розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі

за позовомОСОБА_1
доОфісу Генерального прокурора
провизнання протиправним та скасування Висновку службового розслідування, затвердженого Генеральним прокурором 15.10.2020,
за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - Четвертака К.С., Жука Ю.М.,

представника відповідача - Куліби О.А.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Кєва з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати Висновок службового розслідування за інформацією щодо розміщених публікацій у засобах масової інформації у яких неведено відомості, що можуть свідчити про вчинення працівниками прокуратури Тернопільської області дій, що порочать звання прокурора, порушення ними правил прокурорської етики, затвердженого Генеральним прокурором 15.10.2020 щодо заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Петришина М.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі №640/26003/20 та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 27.11.2020 від представника Офісу Генерального прокурора (надалі по тексту - відповідач) наійшло клопотання про закриття провадження, яке обгрунтоване тим, що Висновок службового розслідування, який є предметом оскарження у даній справі, не породжує обов`язкових юридичних наслідків, а зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки. Як зазначив представник відповідача, Висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації, а правова природа оскаржуваного Висновку службового розслідування унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання його протиправним і скасування, у зв`язку із чим ці позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Заперечуючи проти клопотання про закриття провадження у справі №640/26003/20, позивач зазначив про те, що доводи представника відповідача стосовно закриття провадження у справі є необгрунтованими, невмотивованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуваний Висновок є рішенням суб`єкта владних повноважень, прийнятим за результатами проведеного розслідування та обов`язковим до виконання, оскільки має обов`язкові ознаки офіційного документа: складений, виданий та посвідчений відповідною особою в межах її службової компентенції та визначеною законом формою та з наежними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація має юридично значущий характер, підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти, які спричиняють чи будуть здатні спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення праві та/або обов`язків.

У підготовчому засіданні 11.01.2020 представник відповідача підтримав клопотання про закриття провадження у справі; позивач та представники позивача проти вказаного клопотання заперечували, також зазначили, що висновки службового розслідування позивача характеризують його у негативному світлі, будуть міститься у матеріалах особової справи та негативно впливати на службову діяльність позивача.

Крім того, представники сторін зазначили про те, що службове розслідування стосовно ОСОБА_1 не завершено та триває і на момент розгляду вказаної справи.

Заслухавши думку учасників справи, розглянувши клопотання про закриття провадження у справі №640/26003/20, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про визначення судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З приписів зазначених норм законодавства вбачається, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Висновок службового розслідування за інформацією щодо розміщених публікацій у засобах масової інформації у яких неведено відомості, що можуть свідчити про вчинення працівниками прокуратури Тернопільської області дій, що порочать звання прокурора, порушення ними правил прокурорської етики, затвердженого Генеральним прокурором 15.10.2020 щодо заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Петришина М.С.

Однак, суд зазначає, що обов`язковою ознакою рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржене до суду, є те, що воно безпосередньо породжує певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.

На переконання суду, рекомендації, викладені відповідачем у висновку службового розслідування, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Водночас, судження про вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, що порочать звання прокурора, порушення правил прокурорської етики, є висновками комісії із проведення службового розслідування, зазначення яких в наведеному вище документі не суперечить чинному законодавству. Такі твердження можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, в основу яких покладені викладені у висновку службового розслідування рекомендації.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Враховуючи положення чинного законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму висновків цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших відносин і має обов`язковий характер для цих відносин.

Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Усі рішення суб`єкта владних мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в адміністративній справі можуть бути лише такі рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, з якими пов`язується виникнення прав та обов`язків у інших осіб.

Суд зазначає, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто воно стосується як спорів, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 лютого 2018 року в справі №П/800/526/17, від 22 березня 2018 року в справі №П/9901/135/18, від 10 травня 2018 року в справі №П/9901/385/18, від 17 жовтня 2018 року в справі № 9901/591/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що висновок службового розслідування, затверджений Генеральним прокурором 15.10.2020 щодо заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Петришина М.С., не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому не може бути предметом спору.

Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Висновок службового розслідування є носієм доказової інформації про виявлені порушення позивачем вимог законодавства, документом, на підставі якого керівником приймається відповідне рішення, а тому оцінка висновку службового розслідування, в тому числі й оцінка дій службових осіб щодо його складання, можуть бути надані судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі висновку.

Водночас обов`язковою ознакою рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.04.2019 у справі №817/3305/15, від 10.09.2019 у справі №826/13810/16, від 29.11.2019 у справі №808/965/17, від 02.10.2019 у справі №821/2137/15-а.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки між сторонами відсутні спірні правовідносини у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що зазначена обставина згідно із пукнтом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №640/26003/20 задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №640/26003/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування Висновку службового розслідування, затвердженого Генеральним прокурором 15.10.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 12.01.2021.

Суддя Іщук І.О.