Справа № 120/6349/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2021 р. Справа № 120/6349/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ ПН у Вінницькій області, відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Вінницькій області щодо відсутності розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 14.09.2019 про проведення службового розслідування за фактом ймовірного використання одних і тих же свідків ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) при складанні адміністративних матеріалів у період з 01.01.2019 по 12.11.2019 інспектором СРПП № 4 Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5;

зобов`язати ГУ НП у Вінницькій області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 14.09.2019 про проведення службового розслідування за фактом ймовірного використання одних і тих же свідків ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) при складанні адміністративних матеріалів у період з 01.01.2019 по 12.11.2019 інспектором СРПП № 4 Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та повідомити про суть прийнятого рішення за результатом такого розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що адвокат Ходак В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , направив до ГУ НП у Вінницькій області заяву про проведення службового розслідування за фактом ймовірного використання одних і тих же свідків ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) при складанні адміністративних матеріалів у період з 01.01.2019 по 12.11.2019 інспектором СРПП № 4 Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5, на яку відповідачем надана відповідь про те, що чинним законодавством обмеження щодо залучення одних і тих же свідків не встановлені. Доводи відповідача про відсутність заборони залучення одних і тих же свідків, на переконання позивача, спростовуються нормами Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України). Позивач вважає, що відповідач не обґрунтував з посиланням на норми відповідного законодавства відсутність підстав для проведення службового розслідування та для притягнення відповідних осіб до дисциплінарної відповідальності, а тому відповідь відповідача не можна вважати відповіддю на скаргу. На думку ОСОБА_1 , відповідач при розгляді заяви позивача обмежився перевіркою, яка не передбачена чинним законодавством.

27.11.2020 від ГУ НП у Вінницькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що 15.10.2020 на адресу ОСОБА_1 надіслано відповідь на її заяву з приводу повторного звернення щодо проведення службового розслідування. У відповіді надано повну інформацію про що, що в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал у Національної поліції України" під час унесення інформації про правопорушників не передбачено внесення відомостей про свідків правопорушень, а тому свідки, які зазначені в адміністративних матеріалах, не обліковуються. Крім того, вказано, що чинним законодавством обмеження щодо залучення одних і тих же свідків не встановлені.

Також відповідач зазначає, що відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 №893, про результати розгляду скарги 13.10.2020 складено доповідну записку за підписом виконавців, де викладено обставини про те, що підстави для проведення службового розслідування та відсторонення поліцейського ОСОБА_5 від виконання службових обов`язків за фактами, викладеними у зверненні позивача, відсутні.

Заперечуючи допущення ГУ НП у Вінницькій області протиправної бездіяльності, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд встановив таке.

17.09.2020 позивач через свого представника адвоката В.В. направила до ГУ НП у Вінницькій області заяву, в якій просила провести службове розслідування за фактом ймовірного використання одних і тих же свідків ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) при складанні адміністративних матеріалів у період з 01.01.2019 по 12.11.2019 інспектором СРПП № 4 Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та притягнути його до дисциплінарної відповідальності; відсторонити лейтенанта поліції ОСОБА_5 від несення служби на період проведення службового розслідування та досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000153 від 12.02.2020, що проводиться ГУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому.

15.10.2020 на адресу адвоката Ходак В.М. за вихідним № 20/Х-762 направлена відповідь. У відповіді відповідачем вказано, що під час перевірки встановлено, що позивачеві раніше надавалась відповідь з приводу зазначення в адміністративних матеріалах свідків та роз`яснення, що в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал у Національної поліції України" під час унесення інформації про правопорушників не передбачено внесення відомостей про свідків правопорушень, а тому свідки, які зазначені в адміністративних матеріалах, не обліковуються; після складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень матеріали скеровуються для прийняття рішення до суду, де і в подальшому зберігаються. Крім того, як зазначив відповідач, чинним законодавством обмеження щодо залучення одних і тих же свідків не встановлені. Таким чином, на думку відповідача, не встановлені обставини, які б давали підстави для проведення службового розслідування. Також у відповіді проінформовано, що питання відсторонення поліцейського від виконання посадових обов`язків визначено ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України і застосовується як тимчасовий захід на час проведення службового розслідування або у разі вчинення ним корупційного правопорушення, або правопорушення, пов`язаного з корупцією (відповідно до Закону України "Про запобігання корупції"), а також якщо поліцейському повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової діяльності (в порядку, визначеному законом).

Вважаючи, що відповідачем неналежно розглянуто її звернення, а саме в частині непризначення службового розслідування, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходив з такого.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів визначає Закон України «Про звернення громадян». Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Так, зокрема, скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно з частинами першою, третьою статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги та одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Частиною першою статті 20 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, зокрема, зі скаргами, які мають бути об`єктивно, всебічно і вчасно перевірені та відповідь на які має бути надана у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Поряд з цим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 №930, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.12.2017 за №1493/31361, затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі - Порядок №930).

Цей Порядок установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян.

Дія цього Порядку не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України "Про доступ до судових рішень", "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку №930 громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Розділом IV Порядку №930 унормована така процедура розгляду звернень громадян, оформлення результатів розгляду звернень та надання відповідей заявникам:

1. Керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

2. Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.

До розгляду скарг на дії чи бездіяльність поліцейських і до перевірки інформації про неналежне виконання покладених на них обов`язків відповідно до законодавства України можуть залучати представників громадськості.

3. Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

4. Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має права, визначені статтею 18 Закону України "Про звернення громадян".

5. Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

6. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник органу або підрозділу поліції або його заступники встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляють особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на вихідний, святковий день, останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

7. Щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень: 1) прийняти до розгляду; 2) передати на вирішення до підпорядкованого органу (підрозділу) поліції; 3) надіслати за належністю до іншого державного органу або посадовій особі, якщо питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції поліції, про що одночасно необхідно повідомити автора звернення; 4) залишити без розгляду за наявності підстав, визначених статтею 8 Закону України "Про звернення громадян".

8. У разі доручення розгляду звернення, яке надійшло до центрального органу управління поліції, органам поліції, через які вона реалізовує свої повноваження на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць, термін розгляду такого звернення обчислюється з дня надходження його до органу поліції вищого рівня й закінчується днем надання відповіді тим органом поліції, який його розглядав по суті.

9. У разі надходження до органів (підрозділів) поліції звернень громадян із резолюцією керівництва Міністерства внутрішніх справ України термін їх розгляду обчислюється з дати реєстрації в Міністерстві внутрішніх справ України.

10. За зверненнями громадян, за якими неможливо своєчасно закінчити перевірку та прийняти в установлений термін рішення, виконавець не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення цього терміну письмово доповідає керівнику органу поліції або його заступнику та порушує питання щодо продовження терміну розгляду в межах, установлених законодавством про звернення громадян. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Про продовження терміну розгляду автора звернення повідомляють письмово.

11. Звернення громадян, що надійшли з редакцій газет, журналів, радіо і телебачення, розглядаються органами та підрозділами поліції в терміни, передбачені статтею 20 Закону України "Про звернення громадян".

12. За результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення.

До звернень, які не потребують проведення перевірки, довідки не складаються.

13. Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу.

14. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України "Про звернення громадян" і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Розділом V Порядку №930 передбачений такий порядок розгляду скарг громадян:

1. Скарга на дії чи рішення органу (підрозділу) поліції або їх посадових осіб подається в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до законодавства України, у разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Розгляд скарг громадян на дії (бездіяльність) працівників органів (підрозділів) поліції здійснюється в порядку, передбаченому цим Порядком.

2. За кожною скаргою громадян на наявність порушень чи недоліків у роботі органів (підрозділів) поліції або на дії (бездіяльність) поліцейських проводиться ретельна перевірка органом чи підрозділом поліції, до якого звернувся зі скаргою громадянин, або тим органом (підрозділом) поліції, якому доручено проведення відповідної перевірки керівництвом Національної поліції України.

3. За результатами перевірки виконавець складає і подає на розгляд керівнику органу (підрозділу) поліції або його заступникам рапорт (доповідну записку), в якому (якій) зазначає чи підтвердилися наведені відомості (факти) та яких заходів вжито для усунення виявлених порушень або недоліків.

Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова відповідь.

4. Рішення за розглядом скарги громадянина приймає керівник органу (підрозділу) поліції (або його заступник), у провадженні якого знаходиться скарга.

У разі визнання скарги громадянина обґрунтованою або такою, що підлягає задоволенню, забезпечується повнота і своєчасність її розгляду, приймаються рішення відповідно до законодавства України і негайно вживають заходів щодо поновлення порушених прав громадянина.

Рішення вищого органу поліції за результатами розгляду скарги у разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в установлений законодавством України строк.

5. Забороняється надсилати скарги громадян для розгляду тим органам (підрозділам) поліції або їх посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, а також тим, які не мають повноважень для їх розгляду.

6. У разі необхідності підпорядкованому органу (підрозділу) поліції може бути доручено проведення додаткової перевірки конкретних обставин чи відомостей (фактів), викладених у зверненні громадянина, відповідно до законодавства України.

7. Розгляд і вирішення скарги, поданої з порушенням зазначеного строку, можуть бути здійснені у разі поновлення органом (підрозділом) поліції чи посадовою особою, що розглядає скаргу, строку, якщо буде визнано, що він порушений з поважних причин.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо відповідності наданої ГУ НП у Вінницькій області відповіді на скаргу позивача вимогам закону та правомірність відмови у проведенні службового розслідування за фактом ймовірного використання одних і тих же свідків при складанні адміністративних матеріалів у період з 01.01.2019 по 12.11.2019 інспектором СРПП № 4 Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5.

Надаючи оцінку зазначеному, суд виходить з такого.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначена Дисциплінарним статутом Національної поліції України (надалі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" та Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 №893 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У статті 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

- повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;

- надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції";

- ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;

- недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;

- недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;

- втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;

- розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;

- порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;

- перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.

Аналіз цих норм свідчить, що прийняття рішення про призначення щодо поліцейського службового розслідування є дискреційним повноваженням керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Таке рішення у формі наказу керівник приймає на підставі заяв, скарг та повідомлень громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапортів тощо. Обставини, які зумовлюють призначення службового розслідування, наведені у пункті 2 розділу ІІ Порядку №893. Керівник може прийняти рішення про призначення службового розслідування щодо поліцейського за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку у його діях.

Звертаючись із заявою про проведення службового розслідування за фактом ймовірного використання одних і тих же свідків при складанні адміністративних матеріалів у період з 01.01.2019 по 12.11.2019 інспектором СРПП № 4 Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5, сторона позивача зазначила, що адвокат Ходак В.В. отримав інформацію про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово зазначалися в якості свідків інспектором СРПП № 4 Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 в інших протоколах, складених відносно інших осіб. Позивач посилається на відповідь ГУ НП у Вінницькій області № 11/Х-48аз від 12.05.2020 про те, що у період з 01.01.2019 по 12.11.2019 поліцейський ОСОБА_5 відповідно до даних інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" склав 118 адміністративних матеріалів.

Судом встановлено, 13.10.2020 старшим інспектором ВОД ГР УПД ГУНП у Вінницькій області майором поліції Ю. Жилою складено доповідну записку, погоджену т.в.о. заступника начальника управління - начальника відділу ВОД ГР УПД ГУНП у Вінницькій області майором поліції О. Табаковим, про результати розгляду звернення В. Ходак щодо проведення службового розслідування по факту використання як свідків одних і тих же осіб під час оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_5 у період з 01.01.2019 по 12.11.2019 та відсторонення останнього від виконання службових обов`язків.

У доповідній записці зазначено, що під час проведення перевірки за зверненням В.Ходак в інтересах ОСОБА_1 встановлено, що підстави для проведення службового розслідування та відсторонення поліцейського ОСОБА_5 від виконання службових обов`язків за фактами, викладеними у зверненні відсутні. Як видно із доповідної записки, під час проведення перевірки відповідачем встановлено, що ОСОБА_1 та її представник адвокат В. Ходак неодноразово зверталися до ГУ НП у Вінницькій області з приводу протиправних дій інспектора СРПП Оратівського ВП Гайсинського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 під час оформлення адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП відносно заявниці. Відповідачем враховано висновок службового розслідування від 06.05.2020 за фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_1 щодо вчинення кримінального правопорушення окремими працівниками поліції Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області, відповідно до якого встановлено порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5. Відповідачем під час проведення перевірки за зверненням В. Ходак в інтересах ОСОБА_1 встановлено, що В.Ходак раніше надавалась відповідь з приводу зазначення в адміністративних матеріалах свідків та роз`яснено, що в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал у Національної поліції України" під час унесення інформації про правопорушників не передбачено внесення відомостей про свідків правопорушень, а тому свідки, які зазначені в адміністративних матеріалах, не обліковуються. Також перевіркою встановлено, що у зазначений у зверненні період ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 виносилися дві постанови, в яких свідки не зазначалися, та складався один адміністративний протокол із зазначенням вказаних свідків, а тому звідки у адвоката В.Ходак виникли припущення про зазначення на постійній основі поліцейським одних і тих же свідків, не зрозуміло. У доповідні записці зазначено, що у зверненні В.Ходак не вказує на будь-які протиправні дії з боку поліцейського ОСОБА_5, порушенням на його (представника позивача) думку є залучення одних і тих же свідків, однак чинним законодавством обмеження щодо залучення одних і тих же свідків не встановлені.

Отже, відповідачем на виконання пунктів 2, 3 Розділу V Порядку №930 проведена перевірка заяви позивача, за результатами перевірки складено доповідну записку, в якій зазначено про відсутність підстав для проведення службового розслідування та відсторонення поліцейського ОСОБА_5 від виконання службових обов`язків за фактами, викладеними у зверненні.

За результатами розгляду звернення позивачеві надано у встановлений законом строк відповідь.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 у справі №П/9901/137/18 (800/426/17) вказала, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Оскільки будь-які протиправні дії з боку поліцейського ОСОБА_5 відповідачем під час перевірки заяви позивача від 14.09.2020 не встановлені, а дії відповідача щодо прийняття рішення про призначення службового розслідування у межах компетенції є дискреційними, то відповідач не мав обов`язку призначати на підставі заяви позивача відповідне службове розслідування щодо поліцейського ОСОБА_5 .

Тому з цього питання відповідач протиправної відповідальності не допустив, а у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2020.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій, позовні вимоги є необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РОНКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович