Справа № 200/309/21-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

13 січня 2021 р. Справа №200/309/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Молочна І. С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Слов`янської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

11.01.2021 ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Виконавчого комітету Слов`янської міської ради (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 2, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 12.09.2016 № 632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними" із змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 15.08.2018 N625 "Про внесення змін до рішення виконкому Слов`янської міської ради від 12.09.2016 № 632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними", та визнання незаконним "Порядок виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними..", затверджений рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 12.09.2016 № 632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними" із змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 15.08.2018 № 625 "Про внесення змін до рішення виконкому Слов`янської міської ради від 12.09.2016 № 632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними".

13.01.2021 позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити вчиняти такі дії: 1) щодо примусового демонтажу встановленої тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 ; 2) зупинити на час провадження дії всіх рішень суб`єкта владних повноважень виконавчого комітету Слов`янської міської ради чи його окремих положень, що оскаржуються; 3) заборонити іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що на теперішній час виконкомом Слов`янської міської ради розглядається питання щодо примусового демонтажу встановленої тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 з чим заявник не згодна, тому як є очевидними ознаки протиправності рішення, дії суб`єкта владних повноважень, порушення її прав та інтересів.

Будь-які докази в обґрунтування заяви про забезпечення позову у даній справі позивачем не надано.

Вирішуючи по суті заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до положень частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

У даному випадку, заявником не вказано, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить поновлення порушених його прав та спричинить подальше звернення до суду.

Щодо видів забезпечення позову, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, частиною пуною статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.

Пунктом 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

З огляду на те, що позивач просить забезпечити даний позов, зокрема, шляхом заборони вчиняти дії щодо примусового демонтажу встановленої тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 , які не є предметом оскарження у даній адміністративній справі, суд вважає заяву про забезпечення позову в цій частині такою, що не підлягає задоволенню, що відповідає пункту 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо інших видів заходів забезпечення позову (зупинити на час провадження дії всіх рішень суб`єкта владних повноважень виконавчого комітету Слов`янської міської ради чи його окремих положень, що оскаржуються; заборонити іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Клопотання про забезпечення позову розглядається судом в порядку частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З аналізу наведених норм права вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

При цьому, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2019 року у справі №0840/3275/18.

Отже, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою, відтак обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд має навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Суд також враховує співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження необхідності застосування положень статей 150, 151 КАС України у даній справі.

Наведені в заяві про забезпечення позову доводи та аргументи не свідчать про наявність очевидних ознак протиправності спірного в цій справі рішення.

Суд вважає, що такі доводи та аргументи позивача повинні бути перевірені судом під час розгляду зазначеної адміністративної справи по суті. Адже наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо. Суд звертає увагу, що у випадку встановлення в ході розгляду справи порушення прав позивача, їх відновлення в даному випадку можливе лише за наслідками розгляду такої справи по суті, що не може підміняти собою необхідність вжиття запобіжних заходів у даному випадку та на даній стадії.

Відтак, за наведених обставин, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 156, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.С. Молочна