Справа № 640/4288/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4288/19 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок поранення (контузії) пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року, адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні курси чи для проходження служби у військовому резерві»;

- зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні курси чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

Представник Міністерства оборони України звернувся до суду із заявою про роз`яснення резолютивної частини судового рішення від 17 серпня 2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року у задоволенні заяви Міністерства оборони України про роз`яснення судового рішення від 17 серпня 2020 року відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення в частині, яку просить роз`яснити відповідач, є зрозумілим, а підстави для його роз`яснення - відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву та роз`яснити рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права. Апелянт стверджує, що зі змісту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року є незрозумілим, а саме - як зобов`язаний діяти відповідач з метою його виконання: прийняти рішення про призначення та виплату позивачу спірної допомоги або розглянути заяву позивача та подані ним матеріали у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 з прийняттям рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 254 та п. 3 ст. 311 КАС України справа розглядається без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про роз`яснення судового рішення відповідач просив роз`яснити порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року в частині прийняття рішення за результатами розгляду питання про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні курси чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням висновків, викладених у рішенні, а саме чи слід вважати викладене імперативною умовою для призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу або необхідно все ж таки провести розгляд заяви позивача у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні, з урахуванням доводів апеляційного адміністративного суду.

В обґрунтування вказаної заяви представник відповідача зазначив, що з резолютивної частини рішення суду від 17 серпня 2020 року не є зрозумілим чи є імперативним обов`язок Міністерства оборони України прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги, або ж розглянути заяву про виплату такої допомоги у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим для осіб, стосовно яких ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання судового рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, без внесення будь-яких змін в існуюче рішення.

Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кількох варіантів тлумачення.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

У рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року суд першої інстанції встановив, що по суті заява позивача про призначення одноразової грошової допомоги розглянута не була.

Також суд першої інстанції зазначив, що нормами чинного станом на час розгляду заяви законодавства не передбачено можливість повернення поданого заявником пакету документів без розгляду, що фактично було здійснено листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 16 листопада 2018 року № 0290/М-1675/891.

З огляду на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні курси чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

В оскаржуваній ухвалі про відмову в роз`ясненні судового рішення суд першої інстанції зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року, суд не вирішував питання щодо наявності чи відсутності підстав для призначення та виплати позивачу одноразової допомоги, а лише вказав на те, що чинним законодавством передбачено обов`язок відповідача розглянути заяву заявника та прийняти одне з передбачених Порядком № 975 рішень.

Проаналізувавши зміст рішення, яке просить роз`яснити відповідач, колегія суддів вважає, що воно є цілком зрозумілим, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння.

Викладений зміст резолютивної частини зазначеного судового рішення збігається із позовними вимогами та відповідає положенням чинних нормативно-правових актів.

Разом з тим, заява апелянта про роз`яснення порядку та правильності виконання рішення суду не містить достатніх обґрунтувань та посилань на незрозумілість або неясність судового рішення.

Наведене, на переконання колегії суддів, виключає можливість роз`яснення рішення в порядку ст. 254 КАС України.

З огляду на зазначені обставини справи та нормативно-правове регулювання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про роз`яснення рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана позивачем ухвала суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов