Справа № 160/15441/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 18.12.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 25.02.2020 року позивач звернулася з питання виплати допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 . Оскільки, в наданих позивачем документах для виплати допомоги на поховання встановлені розбіжності з наявними в пенсійній справі померлого ОСОБА_2 документами, а саме: в свідоцтві про смерть вказано прізвище ( ОСОБА_2 ), підстави для виплати допомоги на поховання відсутні. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
Керуючись приписами ст.263 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії.
25.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо виплати допомоги на поховання її батька - ОСОБА_2 в порядку ст.53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особа яка здійснила його поховання.
Факт смерті батька позивача підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 , виданого Соборним районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 19.02.2020 року.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) до соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Згідно з ст.53 Закону №1058 у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Матеріалами справи підтверджено, що на момент життя пенсія виплачувалась саме ОСОБА_2 , тобто відповідачем пенсійна виплата не зупинялась з приводу розбіжностей прізвища.
Так, відповідно до вимог п.4.2. розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
Разом із тим, відповідно до висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану, який складено на підставі заяви позивача про виправлення прізвища її померлого батька з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 , у документах однієї родини зустрічаються різні варіанти написання прізвища українською мовою.
Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах пенсійної справи, наданих відповідачем, прізвище батька позивача в різних документах зазначено, як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_2 , а отже суд робить висновок, що при перекладі прізвища батька позивача було допущено орфографічні помилки, проте даний факт не позбавляє позивача права на отримання виплати на поховання.
Таким чином, суд доходить до висновку, що документи надані позивачем під час її звернення 25.02.2020 року стосуються саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області як отримувач пенсії, а отже відповідач відмовляючи в задоволенні її заяви діяв не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до вимог п.п.3,4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено, слід повернути позивачу сплачені судові витрати по справі в розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 245, 241 - 246, 250, 263 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити розрахунок виплати допомоги на поховання пенсіонера на підставі заяви ОСОБА_1 від 25 лютого 2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма