Справа № 620/6081/20
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року Чернігів Справа № 620/6081/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Деснянського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Деснянського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправною відмови відповідача у виплаті позивачу одноразової компенсації за втрату годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що викладена у листі №10-6/1685 від 19.11.2020; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію за втрату годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідач протиправно відмовив в призначенні одноразової компенсації у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою на підставі того, що заява про таку виплату мала бути подана позивачем протягом шести місяців з дати смерті годувальника. Вказує, що тривале проведення уповноваженим органом експертизи, не з вини позивача, не може бути підставою для позбавлення права, гарантованого Законом.

Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, та зазначив, що позивачу було відмовлено у виплаті одноразової компенсації за втрату годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, оскільки на дату звернення до управління з даного питання сплинув встановлений шестимісячний термін. Вказує, що позивач мала можливість звернутися до центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по установленню причинного зв`язку смерті чоловіка позивача з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС за отриманням експертного висновку та мала можливість звернутися з заявою до управління до спливу шестимісячного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між позивачем та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 02.05.1981 серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

Згідно із свідоцтвом про смерть від 04.03.2020 серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 04.03.2020 складено відповідний актовий запис № 623 (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 1, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 07.10.2014 (а.с. 14).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 02.10.2020 № 2140, розглянувши на засіданні № 79 від 24.09.2020 звернення родичів з приводу смерті ОСОБА_2 та зареєстровану в ЦМЕК 27.07.2020 документацію, комісія дійшла до висновку, що захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації аварії на ЧАЕС (а.с. 15).

12.11.2020 позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату одноразової допомоги за втрату годувальника, яка передбачена статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в якій вказала, що експертний висновок отримала 05.11.2020, та звертає увагу на запровадження карантину по всій державі (а.с. 33).

Листом від 19.11.2020 № 10-6/1685 відповідач відмовив позивачу у виплаті одноразової компенсації, оскільки на дату звернення до управління сплинув шестимісячний термін з дати смерті чоловіка позивача (а.с. 16-17).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон).

За змістом частини першої статті 48 Закону одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Отже, згідно до положень зазначеної норми передбачено, що дружина померлого громадянина, якщо вона не одружилася вдруге, і, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, має право на отримання одноразової компенсації в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 760 було затверджено Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (далі - Порядок № 760)

В силу пункту 2 Порядку № 760 одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 760 виплата одноразової компенсації здійснюється за заявою, форма якої затверджується Мінсоцполітики, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (пункт 4 Порядку № 760).

Згідно пункту 7 Порядку № 760 одноразова компенсація у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім`ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Належність до непрацездатних осіб та членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, визначається згідно із статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виплата одноразової компенсації здійснюється на підставі: свідоцтва про смерть; документа, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, складення ядерних зарядів та здійснення на них регламентних робіт, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; свідоцтва про шлюб; експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє в системі МВС, СБУ чи Міноборони.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і його захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Жодних доказів того, що позивач одружилась вдруге після смерті чоловіка матеріали справи не містять.

Враховуючи приписи статті 48 Закону, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання такої виплати.

Щодо пропущення шестимісячного строку звернення позивача за виплатою одноразової компенсації, то суд звертає увагу, що згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01.06.2016 у справі «Федоренко проти України" Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

Європейський суд з прав людини у пункті 53 рішення від 26.03.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

У рішенні по справі «Тлімменос проти Греції» («Thlimmenos v. Greece») Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак, це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Cуд зазначає, що маючи відповідне право на отримання одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, яке передбачене Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач не може його реалізувати через обмеження Кабінетом Міністрів України шестимісячним строком виплати такої компенсації після смерті годувальника.

Дискримінація у даному випадку проявляється у тих обставинах, що особа, яка звернулася протягом шести місяців з дати смерті годувальника має право на отримання одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а яка за тих самих обставин, внаслідок тих чи інших причин пропустила шестимісячний строк - не має.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що право особи на одноразову компенсацію не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи минув шестимісячний термін з дати смерті годувальника.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на території України було установлено карантин з 12.03.2020 до 28.02.2021, під час якого в різній мірі заборонялися регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення, встановлювалася необхідність самоізоляції, зокрема, осіб, які досягли 60-річного віку, запроваджувались інші обмеження щодо переміщення людей, роботу закладів різних форм власності, що безумовно впливало на нормальний перебіг життя суспільства, зокрема, позивача, та як наслідок швидкого збирання документів, необхідних для отримання одноразової компенсації.

При цьому, суд звертає увагу, що Закон не містить обмежень у часі звернення із заявою про виплату та не встановлює будь-якого строку для звернення із такою заявою, а також суд зауважує, що Кабінету Міністрів України даним Законом надано повноваження встановлювати порядок та розміри виплати допомоги згідно статті 48 Закону і не надано право встановлювати обмеження щодо часу звернення до відповідача із відповідною заявою, що свідчить про запровадження Кабінетом Міністрів України не виправданих обмежень для громадян.

Тобто, відмовляючи у виплаті одноразової компенсації відповідач діяв не на підставі Закону, і його відмова є протиправною.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача у виплаті позивачу одноразової компенсації за втрату годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що викладена у листі №10-6/1685 від 19.11.2020; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію за втрату годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Управління соціального захисту населення Деснянського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (вул. Шевченка, 44, м. Чернігів, 14035, ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Деснянського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що викладена у листі №10-6/1685 від 19.11.2020.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Деснянського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію за втрату годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.01.2021.

Суддя Н.М. Баргаміна