Справа № 200/11158/20-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 р. Справа№200/11158/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

30.11.2020 ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_1 ), позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: вул. Героїв праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька область, 85400, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 41247274) про:

- визнання протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2017 по теперішній час на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», не здійснення оптимізації 47 місяців заробітної плати за період з 01.01.2004 по 31.12.2007, не виключення із розрахунку коефіцієнту заробітної плати 2 неповних місяця роботи: березень 2001 року та листопад 2005 року та не здійснення перерахунку розміру середнього заробітку без обмеження заробітку (застосування коефіцієнту 5,6) за періоди: з січня 1992 року по травень 1992 року, липень 1992 року, з грудня 1994 року по лютий 1995 року;

- зобов`язання Селидовське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 03.11.2020 та сплатити суми несплаченої пенсії з урахуванням перерахунку пенсії та здійснених виплат з врахуванням висновків суду, зобов`язавши зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2017 по теперішній час на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», здійснити оптимізацію 47 місяців заробітної плати за період з 01.01.2004 по 31.12.2007, виключити із розрахунку коефіцієнту заробітної плати 2 неповних місяця роботи: березень 2001 року та листопад 2005 року та здійснити перерахунок розміру середнього заробітку без обмеження заробітку (застосування коефіцієнту 5,6) за періоди: з січня 1992 року по травень 1992 року, липень 1992 року, з грудня 1994 року по лютий 1995 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач при перерахунку пенсії протиправно не врахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2017 по теперішній час у зв`язку з тим, що підприємством не сплачено єдиний соціальний внесок на момент перерахунку. Також відповідачем не було знято обмеження з розміру заробітної плати (було застосовано коефіцієнт 5,6) за період роботи з січня 1992 року по травень 1992 року, липень 1992 року, з грудня 1994 року по лютий 1995 року.

Крім того, відповідачем не було здійснено оптимізацію 47 місяців заробітної плати за період з 01.01.2004 по 31.12.2007 посилаючись на те, що при призначенні пенсії було виключено оптимізацію 38 місяців за період з 01.11.2002 по 31.12.2005.

Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем через Відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи позивача, оскільки підприємством не сплачений єдиний соціальний внесок на момент перерахунку. Страховий стаж позивача складає 40 років 5 місяців 13 днів, стаж на підземних роботах за списком №1 шахтарі врахований на підставі наявних довідок про пільговий характер робіт та складає 28 років. Пенсія розрахована з заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та за період з 01.07.2000 по 31.03.2008, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації 2,97028. Період включений оптимізацією з 01.11.2002 по 31.12.2005. Позивачу відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого відділом міліції м. Українська Селидівського МВ УМВС України у Донецькій області 20.07.2001, має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Селидовському об`єднаному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, що підтверджується відповідачем.

Позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою №4117 від 03.11.2020 про здійснення перерахунку пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), зарахувати до страхового стажу та пільгового стажу періоди роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2017 по теперішній час.

Також в заяві позивач просив оптимізувати 47 місяців заробітної плати за період з 01.01.2004 по 31.12.2007 та виключити з розрахунку коефіцієнту середнього заробітку 2 неповних місяця: березень 2001 року та листопад 2005 року.

Крім того, просив здійснити перерахунок розміру середнього заробітку без обмеження заробітку застосування коефіцієнту 5,6 за періоди: з 01.01.1992 по травень 31.05.1992, липень 1992 року, грудень 1994 року та лютий 1995 року, оскільки на час отримання заробітної плати у період з 01.01.1992 по 31.12.1996 обмежень максимальної величини заробітної плати не було, так як постановою Кабінету Міністрів України №1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів такі обмеження встановлені лише з 13.07.1998.

18.11.2020 відповідач надав відповідь на заяву позивача в якій зазначив, що страховий стаж склав 40 років 5 місяців 13 днів, стаж на підземних роботах за списком №1 шахтарі врахований на підставі наявних довідок про пільговий характер робіт та складає 28 років. Пенсія розрахована з заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та за період з 01.07.2000 по 31.03.2008, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації 2,97028. Період включений оптимізацією з 01.11.2002 по 31.12.2005.

Крім того, до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2017 по теперішній час у зв`язку з тим, що підприємством ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» не сплачено єдиний соціальний внесок на момент перерахунку.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що відповідно до записів №26-33 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 18.07.1977, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 08.12.2005 по теперішній час працює на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», що є безперервним трудовим стажем.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до положень і» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до статті 58 Закону № 1058-IV пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Щодо вимоги позивача здійснити перерахунок розміру середнього заробітку без обмеження заробітку (застосування коефіцієнту 5,6) за періоди: з січня 1992 року по травень 1992 року, липень 1992 року, з грудня 1994 року по лютий 1995 року, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 41 вказаного Закону до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Указом Президента України № 506/98 від 25.05.1998 «Про обмеження максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що максимальна величина фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування України, Державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду України та Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, для цілі визначення розміру цих зборів (внесків), встановлюється КМ України і переглядається в міру зростання середнього рівня заробітної плати (доходів) працівників, зайнятих в галузях економіки.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету міністрів України № 1064 від 13.07.1998 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» встановлено максимальну величину фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на одного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду і Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.

Таким чином, якщо заробітна плата перевищує максимальну величину, з якої нараховується збір, для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку та обчислення пенсії враховуються наступні суми: до 01.07.1998 - 5,6 середньої заробітної плати, після 01.07.1998 - 1000 грн.; у подальшому вказані питання регулювалися окремими урядовими постановами.

Водночас, спірні правовідносини стосуються призначення та перерахунку пенсії, останні виникають в момент виникнення в особи права на призначення пенсії та її перерахунок. У розглядуваному випадку позивачу призначено пенсію 18.07.2002, її перерахунок проведено з 15.05.2020, а відтак пенсійним органом правомірно застосовано до розглядуваних правовідносин частину 2 статті 41 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», норми якого чітко та однозначно (без виключень) передбачають застосування обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

При цьому, твердження позивача про те, що під час отримання заробітної плати за період з січня 1992 року по травень 1992 року, липень 1992 року, з грудня 1994 року по лютий 1995 року не існувало обмежень максимальної величини заробітної плати, суд відхиляє, оскільки у вказаний період не виникало правовідносин щодо призначення або перерахунку пенсії позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21.11.2019 року у справі №345/2573/17 (К9901/34378/18).

Враховуючи вищезазначене, відповідач правомірно застосував обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати при розрахунку пенсії позивача за спірні періоди.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача здійснити оптимізацію 47 місяців заробітної плати за період з 01.01.2004 по 31.12.2007, виключити із розрахунку коефіцієнту заробітної плати 2 неповних місяця роботи: березень 2001 року та листопад 2005 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини першої цієї статті, період, за який враховується заробітна плата, після виключення 10 відсотків тривалості страхового стажу, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.

Чинною редакцією вищевказаної норми Закону № 1058 встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.07.2000 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Отже, з наведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини вбачається, що виключання періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, здійснюється виключно за вибором особи - пенсіонера.

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058 визначний порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правління Пенсійного фонду України затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Постанова Пенсійний фонд № 22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Вищевказаною постановою Пенсійний фонд № 22-1 затверджено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії. Така форма заяви передбачає розділ наступного змісту "При призначенні пенсії прошу виключити з підрахунку заробітної плати період з ____ до ___ або провести це автоматизованим способом (непотрібне закреслити)".

Отже, законодавець дав право особі - пенсіонеру визначити період, що підлягає виключенню з підрахунку заробітної плати, для обчислення розміру пенсії.

Згідно із заявою позивача від 13.02.2009 він не вказав періоди, які на його думку підлягають оптимізації.

У заяві від 03.11.2020 позивач вже вказав періоди, які він просить виключити із підрахунку заробітної плати.

Як встановлено судом вище, позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії за відсутністю підстав для зміни періоду оптимізації пенсії.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у статті 40 Закону №1058-IV й абзацом 1 частини 1 цієї статті передбачив врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000.

Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01.07.2000 протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила встановлювався в абзаці 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, який передбачав допустимість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 частини 1 статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Водночас закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.

Дана правова позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 461/4328/16-а.

Враховуючи вищезазначене, відповідач правомірно не здійснив оптимізацію 47 місяців заробітної плати за період з 01.01.2004 по 31.12.2007 та не виключив із розрахунку коефіцієнту заробітної плати 2 неповних місяця роботи: березень 2001 року та листопад 2005 року при перерахунку пенсії позивача, оскільки оптимізація заробітної плати не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2017 по теперішній час на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, при призначенні пенсії відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2017 по теперішній час на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки підприємством не сплачено єдиний соціальний внесок.

Відповідно до норм частини першої статті 24 Закону № 1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24.04.2014, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято рішення про призначення пенсії та здійснено перерахунок пенсії позивачу без дотримання принципів, визначених статтею 2 КАС України, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні або перерахунку пенсії позивачу періодів його роботи.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом у постановах від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а та від 31.10.2019 у справі №235/7373/16.

Відтак, управлінням, при призначенні пенсії позивачу, безпідставно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2017 по теперішній час.

Підсумовуючи, суд зазначає, що за результатом розгляду справи не знайшли підтвердження доводи відповідача щодо не підтвердження страхового стажу позивача за періоди роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2017 по теперішній час.

Наведені вище обставини свідчать, що при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії відповідач діяв без дотримання принципів, визначених статтею 2 КАС України, та положень статті 46 Конституції України.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з пункту 7 частини 2 статті 245 КАС України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи, що позивач оскаржує дії суб`єкта владних повноважень щодо неврахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2017 по теперішній час, в той час як звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії №4117 саме 03.11.2020, суд вважає необхідним визначити оскаржуваний період у розглядуваній вимозі: з 01.02.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2017 по 03.11.2020 (день звернення за перерахунком пенсії).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне визнати протиправними дії відповідача при перерахунку пенсії позивача щодо неврахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2017 по 03.11.2020 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2017 по 03.11.2020 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» та зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити прерахунок пенсії позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 25.11.2020 позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: вул. Героїв праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька область, 85400, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 41247274) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області при перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо неврахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2017 по 03.11.2020 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.02.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2017 по 03.11.2020 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити прерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 11.01.2021.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна