Справа № 240/17647/20
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року м. Житомир справа №240/17647/20

категорія 111030400

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Майстренко Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.07.2019 № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за результатами опрацювання митною службою документів було встановлено, що вартість ввезеного позивачем автомобіля відрізняється від вартості, яка була зазначена в інвойсі б/н та у митній декларації, що було підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Однак за наслідками розгляду судами першої та апеляційної інстанції справи №295/1232/19 було винесено постанови про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченою ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Ухвалою від 12.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач позов не визнав з підстав, наведених у відзиві. Зокрема, вказав, що закриття провадження відносно ОСОБА_1 в межах справи про адміністративне правопорушення не є підставою для скасування нарахованого контролюючим органом мита на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України фізичними особами, у сумі 5995,93 грн. та податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів, що підлягає сплаті до бюджету, у сумі 13191,04 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів фізичною особою - громадянином України ОСОБА_1 при митному оформленні транспортного засобу за митною декларацією від 23.05.2018 №UA101070/2018/016976, за наслідками якої складено акт перевірки від 17.05.2019 №357/06-30-13-04/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, вимог:

- ст. 49, ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52, ст. 53, ст. 57, п. 1 ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України (із змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено мито на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України фізичними особами, на суму 5995,93 грн.;

- п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 13191,04 грн.

Такий висновок пов`язаний з обставинами справи, відповідно до яких у 2018 році громадянином України ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України у 2018 році легковий автомобіль марки RENAULT, модель - МЕGАNE, кузов № НОМЕР_2 , робочий об`єм циліндрів двигуна - 1461 куб.см., рік виготовлення - 2014, дата першої реєстрації - 06.08.2014. Митне оформлення легкового автомобіля проведене на Житомирській митниці ДФС на підставі митної декларації від 23.05.2018 №UA101070/2018/016976.

За даними митної декларації від 23.05.2018 №UA101070/2018/016976 ОСОБА_1 відповідно до рахунку - фактури б/н від 18.05.2018 придбав у компанії "ALPHABET FRANCE FLEET MANAGAMENT" 33 - rue PIERRE Et Marie Curie, 49300 Cholet, France, зазначений транспортний засіб загальною фактурною вартістю 2800 євро, що на день митного оформлення (23.05.2018) за курсом Національного банку України (1 EUR - 30,74833100 грн.) становило 86095,33 грн., митна вартість транспортного засобу складала 87632,74 грн.

Згідно з інформацією, що надійшла від митних органів Республіки Литва, транспортний засіб марки RENAULT, модель - МЕGАNE, кузов № НОМЕР_2 , робочий об`єм циліндрів двигуна - 1461 куб.см., рік виготовлення - 2014, відповідно до рахунку-фактури від 21.05.2018 TDC №03731 та квитанції від 21.05.2018 TSC№014099 було продану позивачу фактично за суму 4800,00 євро, що на день митного оформлення транспортного засобу (23.05.2018 за курсом НБУ) становило 147591,99 грн.

За даними експертної митної декларації Литви від 21.05.2018 №18LTKC0100EK0600B9, наданої митними органами Республіки Литва, громадянином України ОСОБА_1 було придбано зазначений транспортний засіб у компанії UAB "TD TRANSPORT" IK 151170443 (Литва) за 4800,00 євро або 147591,99 грн. (за курсом НБУ на момент митного оформлення ТЗ (23.05.2018, EUR - 30.7483310 грн.), що є більшою, ніж заявлено до митного оформлення в Україні.

На підставі документів, наданих до митного оформлення легкового автомобіля марки RENAULT, модель - МЕGАNE, кузов № НОМЕР_2 за митною декларацією від 23.05.2018 №UA101070/2018/016976, ОСОБА_1 нараховано та сплачено митних платежів у сумі 33594,99 грн., в тому числі мита на товари, що ввозяться (пересиляються) на територію України громадянами - 8763,27 грн., акцизного податку - 4627,10 грн., податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів - 20204, 62 грн.

За митне оформлення ввезеного транспортного засобу при його фактурній вартості 4800 євро та митній вартості 147591,99 грн. необхідно було сплатити митних платежів на загальну суму 52781,96 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом 17.07.2019 прийнято, зокрема, податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на товари, що ввозяться на територію України громадянами, на загальну суму 7494,91 грн., а саме 5995,93 грн. за податковим зобов`язанням та 1498,98 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із ввезених на територію України на загальну суму 23983,71 грн., а саме 13191,04 грн. за податковим зобов`язанням та 3297,76 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховується таке.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 270 МК України встановлено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування особливими видами мита встановлюються законами України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", окремим законом щодо встановлення додаткового імпортного збору.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Особливості оподаткування митними платежами товарів, поміщених у відповідний митний режим, визначені у статті 286 та розділі V цього Кодексу, а також у розділах V і VI Податкового кодексу України.

Згідно з п. 3.1 ст. 3 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 272 МК України ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Оформлення результатів невиїзної документальної перевірки здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом (ч. 9 ст. 351 МК України).

Відповідно до статті 352 МК України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Пункт 5 частини п`ятої статті 54 МК України встановлює, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно з п. 187.8 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (п. 190.1 ст. 190 ПК України).

За змістом до п. 2 розділу 2 акту документальної перевірки від 17.05.2019 №357/06-30-13-04/ НОМЕР_1 під час перевірки використані, зокрема, інформація та документи, що надані митними органами Республіки Литва, щодо митного оформлення автомобіля, ввезеного позивачем.

Відповідно до цієї інформації вартість автомобіля становить 4800,00 євро, що відмінна від заявленої позивачем в митній декларації вартості придбаного автомобіля.

Оскільки отримані від уповноважених органів Литовської Республіки документально підтверджені відомості щодо вартісних характеристик відрізняються від задекларованих позивачем під час митного оформлення, то такі правомірно були використані посадовими особами контролюючого органу для визначення бази оподаткування.

Зазначені обставини свідчать про заниження позивачем митної вартості транспортного засобу, який був ввезений на митну територію України, а тому відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення та нараховано належні до сплати митні платежі та ПДВ.

Згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, суд зазначає, що відповідно до означених правових норм, відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 483 МК України, не виключає відповідальності за вчинення податкового правопорушення, наслідком якого є несплата податкових платежів в розмірі, встановленому податковим законодавством.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ході судового розгляду адміністративної справи відповідач належними та допустимими доказами підтвердив, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано та розсудливо, з урахуванням всіх фактичних обставин, що мали значення для прийняття рішень. Доводи позивача не спростовують правомірності оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень та не дають суду підстав для їх скасування.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.01.2021.

Суддя Н.М. Майстренко