Справа № 160/6768/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року Справа № 160/6768/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача Войтенко К.В.
представника відповідача Бабій О.М.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «Тривко» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
З висновками акту перевірки, за якими податковим органом поставлено під сумнів реальність взаємовідносин із ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», позивач не погодився, в обґрунтування своєї позиції зазначав про наявність належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують виконання зобов`язань сторонами по договору поставки, укладеного позивачем із ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ». Зокрема, позивач посилався на наявність судового рішення по справі №904/3214/19 та дослідження в рамках розгляду даної справи про стягнення заборгованості первинних документів до договору поставки (укладеного 27.05.2019 року між ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ»), з посиланням на той факт, що такі взаємовідносини не визнавались судом недійсними, а відтак і незаконність їх відображення в податковій звітності контролюючим органом не доведена.
Позивач, зокрема, вказував на відсутність повноважень посадової особи на підписання податкових повідомлень-рішень, складених на підставі висновків актів перевірки, та наголошував на відсутності у контролюючого органу будь-яких належних доказів, що вказують на фіктивність договірних взаємовідносин між ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ».
Станом на теперішній час податкові накладні за спірними правовідносинами відображені в Єдиному реєстрі податкових накладних та їх стан контролюючим органом не змінений.
Отже, позивач вважає висновки суб`єкта владних повноважень неправомірними та такими, що не грунтуються на належних доказах, оскільки податковим органом не доведено наявність порушень в первинних документах або відсутність будь-яких необхідних для формування податкового обліку первинних документів, відсутність реєстрації контрагентів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент здійснення господарських операцій, наявність вироків щодо фіктивного підприємництва контрагентів або платника податків, рішень судів про визнання угод недійсними та інше, у зв`язку із чим спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
15.07.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки підставою для висновків стосовно нереальності господарських операцій із ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» стало ненадання позивачем документів та пояснень, з яких було б можливим встановлення порядку придбання, транспортування та фактичного переходу права власності на транспортні засоби, подальшої реалізації придбаного товару позивачем, способу погашення кредиторської заборгованості, місця зберігання транспортних засобів (майданчиків), належної ідентифікації кожного автомобіля, придбаного у ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» та встановлення власників таких автомобілів на час проведення перевірки ТОВ «Завод біодобрив «Тривко».
На думку відповідача, висновки за результатами перевірки позивача зроблено з урахуванням норм діючого законодавства, зазначені в акті перевірки висновки стосовно порушень, допущених позивачем, відповідають нормам законодавства та є правомірними, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на законних підставах та у відповідності до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягають.
12.08.2020 року від відповідача до суду надійшли заперечення по справі, в яких викладена інформація, аналогічна наведеній у відзиві на позовну заяву, та додатково надано документи до матеріалів справи.
07.09.2020 року до суду від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про виклик свідка.
16.09.2020 року позивачем надано до суду клопотання про долучення документів до справи та 19.10.2020 року додаткові пояснення стосовно відсутності у позивача інформації та документів щодо VIN-кодів автотранспортних засобів, придбаних у ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ».
05.11.2020 року на вимогу суду відповідачем було надано клопотання про визнання належними та допустимими пояснень ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 (свідків в рамках кримінального провадження) та врахування таких пояснень під час прийняття рішення по даній справі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив, з урахуванням додаткових пояснень та доказів, наданих під час розгляду справи.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив, підтримав, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, пояснення свідка, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» у періоді, що перевірявся, був платником податків: військового збору, податку на доходи фізичних осіб, акцизного податку на пальне, єдиного внеску, податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, податку на доходи фізичних осіб, адміністративних штрафів. Підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість 01.07.2012 року №200364772. Основний вид діяльності: виробництво добрив та азотних сполук. У своїй діяльності використовує нежитлові приміщення за договорами оренди та має власне нерухоме майно. Згідно штатного розпису чисельність працівників на підприємстві 35 осіб. Відповідно до аналітичного пошуку транспортних засобів «НАІС ДДАІ» МВС України, є власником транспортних засобів (перелік яких наведено у додатку №1 до акту перевірки, що міститься в матеріалах справи).
Вихідним листом від 16.12.2019 року №1612-1 «про надання інформації», ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» було частково надано до ГУ ДПС у Дніпропетровській області інформацію та запитувані документи.
- порушення пп.20.1.2. п.20.1 ст. 20, ст. 44, п.85.2, п. 85.4, п.85.8 ст. 85 ПК України, не надано документи та пояснення по взаємовідносинам із ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» за період з 01.05.2019 по 30.06.2019 щодо придбання транспортних засобів та їх подальшої реалізації.
- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 25 961 615, 00 грн., що призвело до:
- заниження податку на додану вартість за період травень 2019 в сумі 5 986 159,00 грн.;
- заниження податку на додану вартість за період червень 2019 в сумі 9 940 117, 00 грн.;
- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за період червень 2019 року у сумі 10 035 339, 00 грн.
З акту перевірки вбачається, що відповідно до наданих до перевірки первинних документів (договору, специфікацій, видаткових накладних, податкових накладних, оборотно-сальдових відомостей), аналізу даних податкової звітності позивача, даних комп`ютерних автоматизованих систем (в тому числі й даних Єдиного реєстру податкових накладних), перевіряючими було встановлено, що між ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» було укладено договір поставки від 27.05.2019 №27/05-1. Згідно специфікацій №01 від 27.05.2019 року та №02 від 31.05.2019, №1 від 29.05.2019, №2 від 30.05.2019 року, №3 від 31.05.2019 року, №4 від 03.06.2019, №5 від 04.06.2019, до договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1, на виконання умов вказаного договору ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» («постачальник») зобов`язалось поставити ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» («покупець») вантажні та легкові автомобілі, напівпричепи, гусеничні міні екскаватори, сідельні тягачі, автонавантажувачі, в кількості та вартістю, визначеним у вказаних вище специфікаціях.
За умовами Договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1 та відповідно до складених до нього специфікацій, передача (перехід права власності) товару відбувається на наступних умовах:
-.п.п.2.1 «покупець після прийняття товару і необхідних документів, зобов`язаний здійснити оплату в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дня поставки товару»;
-.п.п.3.2.3. «при передачі товару (одночасно з ним), передавати покупцю видаткову накладну підписану уповноваженим представником постачальника та скріплена початкою; у разі, якщо чинним законодавством України буде передбачено передачу додаткових (інших) документів для товару такого роду, постачальник зобов`язаний надати такі документи покупцеві при передачі товару без додаткових вимог покупця»;
- п.п.3.2.4. «скласти податкові накладні в електронному вигляді в порядку та строк, що передбачені чинним законодавством України»;
- п.п. 4.1 «кількість, ціна та асортимент товару вказуються у специфікації до цього договору та видаткових накладних на поставку товару, відповідно до умов даного Договору»;
- п.п. 4.3 «постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на умовах DDP-склад покупця (згідно з правилами Інкотермс-2010)»;
- п.п.4.4. «місце (адреса) поставки товару узгоджується сторонами та вказується покупцем у відповідній заявці, що прийнята постачальником до виконання»;
- п. 3 специфікації №01 від 27.05.2019 «товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості з дати підписання представником покупця видаткової накладної» (аналогічні положення містяться у специфікації №02 від 31.05.2019);
- п. 6 специфікації №01 від 27.05.2019 «оплата за товар по цій специфікації здійснюється протягом 240 календарних днів з дня підписання видаткової накладної, яка підтверджує перехід права власності на товар визначений в цій специфікації» (аналогічні положення містяться у специфікації №02 від 31.05.2019);
- п. 9 специфікації №01 від 27.05.2019 «до моменту 100% оплати за товар - товар знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника; вартість послуги зберігання товару входить у вартість товару» (аналогічні положення містяться у специфікації №02 від 31.05.2019);
- п. 10 специфікації №01 від 27.05.2019 «умови постачання та місце (адреса) поставки узгоджується сторонами додатково після повної оплати за товар» (аналогічні положення містяться у специфікації №02 від 31.05.2019).
До договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1 складено видаткові накладні: №0406-10 від 04.06.2019, №0406-9 від 04.06.2019, №0406-8 від 04.06.2019, №0406-7 від 04.06.2019, №0406-6 від 04.06.2019, №0406-5 від 04.06.2019, №0406-4 від 04.06.2019, №0406-3 від 04.06.2019, №0406-2 від 04.06.2019, №0406-1 від 04.06.2019, №0306-5 від 03.06.2019, №0306-4 від 03.06.2019, №0306-3 від 03.06.2019, №0306-2 від 03.06.2019, №0306-1 від 03.06.2019, №3105-12 від 31.05.2019, №3105-11 від 31.05.2019, №3105-10 від 31.05.2019, №3105-9 від 31.05.2019, №3105-12 від 31.05.2019, №3105-8 від 31.05.2019, №3105-7 від 31.05.2019, №3105-6 від 31.05.2019, №3105-5 від 31.05.2019, №3105-4 від 31.05.2019, №3105-3 від 31.05.2019, №3105-2 від 31.05.2019, №3105-1 від 31.05.2019, №3005-1 від 30.05.2019, №2905-1 від 29.05.2019.
Оплата товару згідно договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1 як на момент проведення перевірки, так і на момент розгляду справи судом - позивачем не здійснена.
Судом, зокрема, досліджувались надані до матеріалів справи розподільчий баланс ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» у зв`язку з виділом станом на 26.06.2019, протокол №2-19 від 26.06.2019 загальних зборів учасників підприємства, передавальний акт майна, прав та обов`язків та інших зобов`язань ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» від 26.06.2019 в адресу ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ», додаток до балансу рядок 1100 «запаси», додаток до балансу рядок 1155 «інша поточна дебіторська заборгованість», додаток до балансу рядок 1615 «поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги,, додаток до балансу рядок 1690 «інші поточні зобов`язання», опис документів, наданих державному реєстратору 26.06.2019, протокол №1-19 загальних зборів учасників підприємства від 22.05.2019, опис документів, наданих державному реєстратору 23.05.2019.
За результатами аналітичного пошуку транспортних засобів по «НАІС ДДАІ» МВС України реєстрація транспортних засобів ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» у 2019 році в ДАЇ не проводилась.
Також, під час перевірки було встановлено, що ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» не має власних та орендованих майданчиків для відстоювання (зберігання) транспортних засобів, достатню кількість співробітників для здійснення перевезення транспортних засобів у такій кількості, що фізично унеможливлює виконання договірних умов у задекларованих обсягах.
Контролюючим органом в акті перевірки наголошується на тому, що для ідентифікації автотранспортних засобів по інформаційній базі даних необхідна наявність інформації щодо номера кузова транспортного засобу. Вказано на те, що всупереч п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в податкових накладних, складених ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» на адресу ТОВ «Завод біодобрив «Тривко», не міститься інформація про VIN-коди транспортних засобів, та не вказуються номерні знаки, що унеможливлює встановлення походження даних транспортних засобів та фактичного переходу права власності на них.
При дослідженні походження товару, податковим органом встановлено та відображено в акті перевірки інформацію, що реєстрація податкових накладних, виписаних постачальниками (ТОВ «МБІ-АВТО», ТОВ «АВТО-МАРКЕТ ПЛЮС») на адресу ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» розпочинається в квітні 2019 року та закінчується в червні 2019 року, на транспортні засоби у кількості - 1149 шт.
ТОВ «МБІ-АВТО» та ТОВ «АВТО-МАРКЕТ ПЛЮС» було імпортовано транспортні засоби за назвою та кодом УКТ ЗЕД ідентичні тим, що в подальшому були реалізовані в адресу ТОВ «Завод біодобрив «Тривко». Також ТОВ «МБІ-АВТО» та ТОВ «АВТО-МАРКЕТ ПЛЮС» за результатами пошуку по «НАІС ДДАІ» МВС України здійснювалась реєстрація транспортних засобів (додаток №2 та №3 до акту перевірки).
Крім того, згідно аналізу Єдиного реєстру податкових накладних, ТОВ «МБІ-АВТО» та ТОВ «АВТО-МАРКЕТ ПЛЮС» придбавали у першому півріччі 2019 послуги «стоянка автотранспорту», однак, перевіряючи контролюючого органу не мали можливості встановити кількості імпортованих транспортних засобів та кількість годин перебування таких на стоянці.
За результатами аналізу походження товару, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийшло до висновку, що ТОВ «МБІ-АВТО» та ТОВ «АВТО-МАРКЕТ ПЛЮС» протягом 2019 року здійснювали реалізацію транспортних засобів кінцевим споживачам (переважно фізичним особам), проте документально оформлювали (складено та зареєстровано податкові накладні) реалізацію цих же транспортних засобів іншим суб`єктам господарювання для подальшого формування податкового кредиту, в т.ч. на адресу ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ».
За результатами аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Завод біодобрив «Тривко», відповідно до наданих до перевірки документів, регістрів бухгалтерського обліку, баз даних ДПС України, бази даних аналітичного пошуку транспортних засобів по «НАІС ДДАІ» МВС України, встановлено, що підприємством не надано до перевірки жодного первинного документу та регістрів бухгалтерського обліку станом на 13.12.2019 року щодо погашення кредиторської заборгованості у розмірі 155 769 688,00 грн, щодо реалізації транспортних засобів або їх будь-якого відчуження, або знаходження транспортних засобів на підприємстві.
Контролюючим органом вказано на те, що ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» не надано до перевірки: інформації щодо VIN-кодів придбаних транспортних засобів, номерних знаків, документів щодо фактичного переходу права власності до ТОВ «Завод біодобрив «Тривко», заявок на придбання транспортних засобів, актів приймання-передачі на відповідальне зберігання, інформації щодо фактичного місцезнаходження майданчиків, на яких перебувають транспортні засоби, інформації щодо технічного стану транспортних засобів, первинних документів щодо використання автомобілів в господарській діяльності або їх подальшої реалізації, або будь-якого відчуження, у разі переходу права власності на інших суб`єктів господарювання - документів що стали підставою для зміни власника або будь-якого їх відчуження, інформації та документального підтвердження щодо здійснення оплати за транспортні засоби станом на 13.12.2019 року, оборотно-сальдових відомостей та ж/о станом на 13.12.2019 по рахункам 10, 28, 30, 31, 36, та або/інші, в яких відображені операції щодо подальшої реалізації/використання у власній господарській діяльності товару/залишки автомобілів/відчуження, оборотно-сальдових відомостей та ж/о станом на 13.12.2019 по рахункам 30, 31, та/або інші, в яких відображені операції щодо погашення кредиторської заборгованості по взаємовідносинам з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», яка станом на 30.06.2019 склала 155 769 688, 00 грн. Ненадання зазначених документів та пояснень до перевірки стало підставою для застосування штрафних санкцій до позивача.
В рамках вказаного вище кримінального провадження від ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» було витребувано копії документів по взаємовідносинам із ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ». Однак підприємством слідчим органам було повідомлено, що запитувані документи було втрачено 09.09.2019 року на зупинці громадського транспорту у м. Дніпро.
Також податковим органом було встановлено економічну недоцільність придбання ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» транспортних засобів з огляду на те, що основним видом діяльності даного підприємства є виробництво добрив і азотних сполук, та за перевіряємий період підприємство здійснювало придбання та реалізацію номенклатури товару/послуг, що безпосередньо пов`язані з основним видом діяльності.
Контролюючий орган у висновках акту зазначає, що результати дослідження діяльності ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншим підприємствам, в т.ч. ТОВ «Завод біодобрив «Тривко». Укладений між ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» та ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» договір поставки не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет.
Отже, на підставі вищезазначених висновків, податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення:
Суд зауважує, що реальність здійснення господарської операції повинна досліджуватися на підставі первинних документів, складених за результатами таких операцій та не може ґрунтуватися виключно на отриманій податковій інформації з баз даних податкового органу.
Крім того, суд наголошує на тому, що податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17.
Поряд з цим, як встановлено судом під час судового розгляду, ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» було здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» і складено відповідні первинні документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88), оскільки відсутній факт формування відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва (абз. 2 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
Суд зауважує, що як під час проведення перевірки, так і під час розгляду даної справи, позивачем не були надані первинні документи, що підтверджують оплату товару, хоча така оплата мала бути проведена протягом 240 календарних днів з моменту підписання видаткових накладних (згідно специфікацій №01 від 27.05.2019 року та №02 від 31.05.2019 року), тобто до лютого 2020 року.
Більше того, під час розгляду даної справи судом було встановлено фактичну відсутність у позивача транспортних засобів, переданих відповідно до договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1 та специфікацій №01 від 27.05.2019 року та №02 від 31.05.2019, №1 від 29.05.2019, №2 від 30.05.2019 року, №3 від 31.05.2019 року, №4 від 03.06.2019, №5 від 04.06.2019 до вказаного договору поставки. Документи, надані додатково позивачем до матеріалів справи, а саме: розподільчий баланс, передавальний акт правонаступнику ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ», не підтверджують фактичних рух активів, оскільки з додатків до передавального акту вбачається перелік транспортних засобів, відображених в такому ж вигляді як у видаткових накладних, складених до договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1, без зазначення будь-яких ідентифікаційних даних: номеру кузова, номерних знаків, навіть кольору відповідних транспортних засобів.
Під час розгляду справи позивачем також не надано до матеріалів справи інформацію щодо місць, де перебувають на відповідальному зберіганні транспортні засоби, документально передані у власність позивачу відповідно до первинних документів (видаткових накладних до договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1), однак, не передані фактично постачальником новому власнику, який мав лише провести оплату за товар.
З приводу вищезазначеного експертного висновку суд зазначає, що відповідно до ч. 2,ч. 3 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з дослідження, проведеного в рамках експертизи №235 від 14.05.2020 року, судовим експертом оцінювались формальні ознаки первинних документів, складених сторонами договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1. Поряд з цим, при наведенні висновків, суд не досліджував у сукупності обставини та докази, які є предметом дослідження в рамках розгляду даного адміністративного позову. Більше того, в акті перевірки не наводяться доводи контролюючого органу про дефектність первинних документів, про що додатково наголошував представник відповідача в судовому засіданні. Доводи контролюючого органу, підтверджені під час розгляду даної справи, грунтуються на відсутності у позивача документів, інформації, які свідчили б про реальність взаємовідносин між ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ».
Суд критично ставиться до посилань позивача стосовно підтвердження реальності взаємовідносин по договору поставки від 27.05.2019 року №27/05-1 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 року по справі №904/3214/19 (що набрало законної сили 26.11.2019 року), оскільки під час розгляду даної справи не досліджувався факт реальності договору поставки, предметом розгляду справи №904/3214/19 було стягнення заборгованості, що підтверджена наданими до справи первинними документами.
Вихідним листом від 16.12.2019 року №1612-1 «про надання інформації», ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» було частково надано до ГУ ДПС у Дніпропетровській області інформацію та запитувані документи.
Однак позивачем на запит контролюючого органу не було надано:
- по взаємовідносинам із ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» за період з 01.06.2019 по 30.06.2019 - складський облік щодо придбання товару, оборотно-сальдові відомості та ж/о по рахункам що стосуються здійснених операцій та/або інші, в яких відображені операції щодо використання товару у власній господарській діяльності;
- по взаємовідносинам з ПП «МОДЕНА-М» за період з 01.03.2019 по 31.03.2019 - складський облік складський облік щодо придбання товару, оборотно-сальдові відомості та ж/о по рахункам що стосуються здійснених операцій та/або інші, в яких відображені операції щодо використання товару у власній господарській діяльності;
- по взаємовідносинам з ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» за період з 01.03.2019 по 31.03.2019 - складський облік щодо придбання товару, оборотно-сальдові відомості та ж/о по рахункам що стосуються здійснених операцій та/або інші, в яких відображені операції щодо використання товару у власній господарській діяльності;
- по взаємовідносинам з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» за період з 01.05.2019 по 30.06.2019 - документи та пояснення щодо придбання транспортних засобів та їх подальшої реалізації.
Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ ПК України.
Відповідно до п. 44.2 ст.42 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Пунктом 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст. 4 Закону №996, бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат.
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Витрати» затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П(С)БO 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.
Згідно з п.6 П(С)БO 16, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (п.7 П(С)БO 16).
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Дослідивши зміст господарського договору, укладеного позивачем із ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» та первинні документи, що складені на підставі такого договору, суд не може взяти до уваги такі документи на підтвердження фактичного та реального здійснення господарських операцій між зазначеними підприємствами, з огляду на таке.
Мета отримання доходу, як кваліфікуюча ознака господарської діяльності, кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити, зокрема, підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у продавця відчужуваних ним товарів, необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності.
Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійснення операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.
Для цілей оподаткування ПДВ операції з постачання (придбання) товарів (послуг) мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку.
Наявність у платника податку первинних документів, які не мають дефекту форми, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів.
У постанові від 08.12.2020 року по справі № 1.380.2019.005426 (№ в ЄДРСР 93373606) Верховний суд звернув увагу, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. Водночас, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.
Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.
Таким чином, сам факт наявності у позивача первинних документів, виписаних від імені постачальника/виконавця, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.
Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що саме лише документальне підтвердження, правильність документального оформлення певних операцій, не свідчить про правильність відображення таких операцій у податковому обліку. Одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою, у відповідності до якого неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувати таку операцію.
Таким чином, в ході розгляду даної справи встановлено, що господарські операції між ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» не були реальними, а тому позивач не мав права відображати саме такі операції у податковому обліку та враховувати їх при розрахунку податкового кредиту.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог.
При цьому, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.
У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 26.11.2020 року.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В.Кальник

26.11.2020

Рішення не набрало законної сили 26 листопада 2020 р.

Суддя В.В. Кальник.