Справа № 520/15838/2020
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 р. № 520/15838/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної міграційної служби України (вул. Володимирська, буд. 9, м. Київ, 01001, код ЄДРПО У37508470), третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, код 37764460) про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати рішення Державної міграційної служби України від 21.10.2020 року 407-20.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення про скасування рішення ДМС України від 12.11.2018 року №387-18 підлягає скасуванню, оскільки було прийнято без передбачених чинним законодавством на те підстав та з грубим порушенням порядку прийняття рішення про скасування рішень про визнання особою, яка потребує додаткового захисту.

По справі було відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 257 КАС України.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та третій особі та отримана ними.

Відповідач надав відзив на позов, в якому, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на той факт, що у правовідносинах, з приводу яких подано позов, він діяв в межах законодавства.

Третьою особою письмових пояснень щодо позову до суду не надано.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 21.10.2020 року відповідачем прийнято рішення №407-20 про скасування рішення Державної міграційної служби України від 12.11.2018 року №387-18 про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, відносно ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Правовідносинам, які підлягають вирішенню в рамках даної справи передували ті, відносно яких є така, що набрала законної сили постанова Верховного Суду по справі № 820/647/18 (адміністративне провадження № К/9901/56558/18), отже, певні обставини не підлягають доказуванню при розгляді поточної справи, що нормативно закріплено у ч.4 ст.78 КАС України.

Так, судовим розглядом у вказаній справі встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Сирійської Арабської Республіки.

У 2012 році позивач прибув до України з метою навчання у Харківському національному медичному університеті. З 2013 року навчався у Харківському національному медичному університеті. Через проблеми з реєстрацією йому не було продовжено посвідку на тимчасове проживання (строк дії закінчився 09 квітня 2016 року).

19.08.2016 року позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із відповідним пакетом документів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

09.09.2016 року наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 146 відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що заява є очевидно необґрунтованою бо відсутні умови, зазначені пунктом 1 чи 13 частиною першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 8 липня 2011 року № 3671-VI.

16.10.2017 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області складено висновок, згідно якого у заявника - ОСОБА_1 не існує об`єктивних підстав побоювання стати жертвою переслідувань за ознаками раси, національності, віросповідання, громадянства, належності до певної соціальної групи. При поверненні до країни громадянської належності життю, безпеці чи свободі заявника не буде загрожувати смертна кара або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширене насильство в ситуації внутрішнього збройного конфлікту та систематичного порушення прав людини.

28.12.2017 року рішенням ДМС України № 495-17 відмовлено позивачу у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з тим, що стосовно заявника умови, передбачені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону № 3671-VI, відсутні.

В рамках розгляду даної справи, судом встановлено, що, вважаючи вказане рішення протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про скасування рішення Державної міграційної служби України від 28.12.2017 року № 495-17 та зобов`язання Державну міграційну службу України визнати біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №820/647/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року та прийнято нову постанову, якою задоволено позовні вимоги. Скасовано рішення Державної міграційної служби України від 28.12.2017 року № 495-17 про відмову у визнанні біженцем або особою яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано Державну міграційну службу України визнати біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що відповідно до п. 6.6 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом МВС №649 від 07.09.2011 року, у разі якщо згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили, ДМС зобов`язана прийняти рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи повторно розглянути заяву особи про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідне рішення приймається ДМС протягом семи робочих днів з дня отримання такого рішення суду.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року по справі №820/647/18, з урахуванням п. 6.6 наказу МВС №649 від 07.09.2011 року, Державна міграційна служба України 12.11.2018 року прийняло рішення №387-18, яким було визнано позивача особою, яка потребує додаткового захисту та документовано посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту НОМЕР_1 .

В свою чергу, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Державна міграційна служба України звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року, та залишення в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року.

Так, постановою Верховного Суду по справі № 820/647/18 (адміністративне провадження № К/9901/56558/18) від 13.08.2020 року касаційну скаргу Державної міграційної служби України задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року скасовано, а справу № 820/647/18 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Наразі, вказана справа перебуває в провадженні Харківського окружного адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення від 21.10.2020 року №407-20 прийнято відповідачем після прийняття Верховним Судом постанови від 13.08.2020 року по справі № 820/647/18 (адміністративне провадження № К/9901/56558/18), якою скасовано, зокрема, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року.

Суд зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Приписами статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Постанова Верховного Суду від 13.08.2020 року по справі № 820/647/18 (адміністративне провадження № К/9901/56558/18) набрала законної сили з дати її прийняття, вона є остаточною і оскарженню не підлягає.

Таким чином, враховуючи, що постанова Верховного Суду від 13.08.2020 року по справі № 820/647/18, якою скасовано, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року, набрала законної сили, то Державною міграційною службою України прийнято обґрунтовано та у відповідності до приписів статті 129-1 Конституції України та статті 370 КАС України рішення від 21.10.2020 року №407-20 про скасування рішення Державної міграційної служби України від 12.11.2018 року №387-18 про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, відносно ОСОБА_1 .

Посилання позивача на відсутність у відповідача підстав для втрати, позбавлення позивача статусу особи, яка потребує додаткового захисту, та скасування рішення про визнання його особою, яка потребує додаткового захисту, суд не приймає, оскільки оскаржуване рішення прийнято відповідачем з підстав скасування Верховним Судом постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року, яка була підставою для прийняття відповідачем рішення про визнання позивачем особою, яка потребує додаткового захисту.

На час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення судових рішень, які набрали законної сили, стосовно зобов`язання відповідача визнати особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина ОСОБА_1 , не існувало.

Протилежного позивачем не спростовано.

Стосовно посилання позивача на те, що скасування постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року не свідчить про відсутність у позивача обставин, за яких особа визнається такою, що потребує додаткового захисту, оскільки Верховний Суд таких обставин не встановлював, суд вважає хибними, оскільки вказане не свідчить про відсутність у відповідача обов`язку виконувати постанову Верховного Суду від 13.08.2020 року по справі № 820/647/18.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 13.08.2020 року по справі № 820/647/18, зазначено, що суд апеляційної інстанції, так само як і суд першої інстанції при ухваленні рішень, не надали належної оцінки доводам відповідача, не встановили всіх обставин у справі та не надали оцінки ситуації, яка склалася в країні його походження, а саме ситуації в регіонах країни постійного проживання позивача, оскільки не вся територія Сирії охоплена ситуацією загального насильства. При поверненні до країни свого походження, позивач не позбавлений можливості віднайти місце для свого проживання у іншому безпечному місці. Не бажання або ухиляння від виконання свого громадянського боргу по захисту свої країни через проходження військової служби, або через побоювання притягнення до відповідальності за порушення законодавства своєї країни, не є передбаченою підставою для надання статусу біженця на території України.

Отже, з вказаних висновків вбачається, що судами попередніх інстанцій не було повно та всебічно розглянуто підстави та обставини справи, а тому рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд, що, в свою чергу, не свідчить про наявність безумовних підстав та обставин для визнання особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення від 21.10.2020 року № 407-20, що не спростовано, в свою чергу, позивачем.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної міграційної служби України (вул. Володимирська, буд. 9, м. Київ, 01001, ), третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ) про скасування рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 11 січня 2021 року.

Суддя Заічко О.В.