Справа № 311/3806/20
Суддя: Нікандрова С. О.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просив поновити йому строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №415016 від 01 листопада 2020 року за ч.1 ст.126 КУпАП. В позові вказав, що 12 листопада 2020 року у зв`язку з отриманням судової повістки про виклик до Василівського районного суду Запорізької області як особи, що притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення №311/3513/20, провадження №3/311/1433/2020 позивач ознайомився з копією постанови серії БАБ №415016 від 01 листопада 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення., за змістом якої 01 листопада 2020 року о 14 годині 15 хвилин по вул. Першотравнева в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , без посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно даної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 425 грн. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису постанови у присутності двох свідків, проте дані про свідків в оскаржуваній постанові відсутні. Позивач стверджує, що про складення відносно нього постанови серії БАБ №415016 від 01 листопада 2020 року про накладення адміністративного стягнення йому нічого не відомо, на постанові його підпис відсутній, копію оскаржуваної постанови він не отримував, в час вказаний у постанові він автомобілем не керував і поліцейський його не зупиняв. 01 листопада 2020 року він на автомобілі ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до магазину по вул. Першотравнева в селі Мала Білозерка, де зустрів своїх односельців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які запропонували йому випити пива. Через деякий час до магазину під`їхали працівники поліції на службовому авто,

одним з яких був поліцейський ОСОБА_5 , який вимагав підійти до нього та звинуватив позивача у керування в стані алкогольного сп`яніння, після чого не вимагаючи надати посвідчення водія і без складання жодних документів на місці, поїхав. Вважає, що оскаржувана постанова складена з грубим порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16 грудня 2020 року ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем.

22 грудня 2020 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі мотивуючи тим, що оскаржувана постанова серії БАБ №415016 від 01.11.2020 року була винесене начальником СРПП Дніпрорудненського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 при здійсненні ним владних управлінських функцій на підставі наданих повноважень, виявлення адміністративного правопорушення зафіксовано безпосередньо в постанові про накладення адміністративного стягнення. Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач від пояснень щодо причин вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП відмовився в присутності двох свідків та відмовився під підпис на постанові, тим самим визнавши факт правопорушення. Доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення є пояснення двох свідків, що долучені до матеріалів справи №311/3513/20 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та у ГУНП в Запорізькій області відсутні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов наступного.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "а" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно ч.1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для

перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №333827 від 01 листопада 2020 року, складеної начальником СРПП Дніпрорудненського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_5, вбачається, 01 листопада 2020 року о 14 годині 15 хвилин по вул. Першотравнева в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , без посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, письмові показання свідків правопорушення, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності

суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Одночасно з цим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази винуватості позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Доводи відповідача про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 підписав оскаржувану постанову, а отже не оспорює сам факт вчинення ним порушення ПДР, на думку суду не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Як встановлено судом будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано, що свідчить про недоведеність вини водія у вчиненні порушення ПДР.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17.

Таким чином, на переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення поліцейським без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач ОСОБА_1 заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України, а відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували порушення позивачем ОСОБА_1 вимог ПДР та відповідно скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №415016 від 01 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись статтями 18, 19, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №415016 від 01 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Василівського районного суду С.О.Нікандрова