Справа № 560/7522/20
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7522/20
РІШЕННЯ

іменем України

12 січня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волочиської міської ради Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волочиської міської ради Хмельницької області в якому просить визнати протиправним та скасувати протокольне рішення №134, викладене у Витязі з протоколу пленарного засідання 76 сесії VII скликання Волочиської міської ради від 21 жовтня 2020 року, за підписом секретаря ради Оксани Пендрак щодо неприйняття проекту рішення №2353 "Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Ріпна Волочиського району гр. ОСОБА_1 . Зобов`язати Волочиську міську раду надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безкоштовно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів с. Ріпна, Волочиського району, Хмельницької області, в порядку передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безкоштовно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів с. Ріпна, Волочиського району, Хмельницької області. До вказаної заяви було додано викопіровку з Публічної кадастрової карти України, із зазначенням бажаної земельної ділянки, яка була заштрихована. Вказує, що тривалий час, а саме до червня 2020 року відповідач ухилявся від розгляду його звернення, усно посилаючись на форс - мажорні обставини, зокрема карантинні обмеження, які діють в Україні з 17 березня 2020 року, пов`язані з пандемією COVID - 19. Проте 04 листопада 2020 року позивач отримав Витяг з протоколу пленарного засідання 76 сесії VII скликання Волочиської міської ради від 21 жовтня 2020 року, за підписом секретаря ради Оксани Пендрак, із змісту якого слідує, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, оскільки проти проекту рішення №2353 "Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Ріпна Волочиського району гр. ОСОБА_1 ", проголосували усі депутати міської ради (21). При цьому відмова жодним чином не мотивована.

Така бездіяльність відповідача, на думку позивача, є порушенням норм ст.ст.118, 122 Земельного кодексу України, в силу яких міська рада зобов`язана була розглянути заяву позивача та прийняти одне з рішень - або надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, або ж відмовити у його наданні з підстав, визначених законодавством. Однак жодного рішення по суті заяви відповідач не приймав, що і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом.

Ухвалою від 25 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений судом строк на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що приймаючи рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, Волочиська міська рада Хмельницької області діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, оскільки земельний масив, на якому розташована земельна ділянка, на отримання якої претендує позивач, використовується мешканцями громади саме як громадські пасовища, що підтверджуються довідкою діловода Ріпнянського старостинського округу №м 284 від 26.11.2020 та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач звертався із заявою до Волочиської міської ради Хмельницької області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства з метою передачі її у власність. До вказаної заяви було додано викопіровку з Публічної кадастрової карти України, із зазначенням бажаної земельної ділянки, яка була заштрихована.

На вищевказане звернення позивач отримав 04 листопада 2020 року Витяг з протоколу пленарного засідання 76 сесії VII скликання Волочиської міської ради від 21 жовтня 2020 року, за підписом секретаря ради Оксани Пендрак, із змісту якого слідує, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, оскільки проти проекту рішення №2353 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Ріпна Волочиського району гр. ОСОБА_1 ", проголосували усі депутати міської ради (21).

Позивач, вважаючи, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність шляхом не прийняття на пленарному засіданні 76-ї сесії рішення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України.

Порядок набуття та реалізації права на землю громадянами та юридичними особами встановлений у главі 19 Земельного кодексу України.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Суд встановив, що позивач звернувся до Волочиської міської ради Хмельницької області з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка є частиною сформованої земельної ділянки площею 6,9157 га з кадастровим номером :05:030:0003.

Позивач подав до відповідача належним чином оформлену заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, копію паспорта, а також копіювання графічних матеріалів з зазначенням розташування бажаної земельної ділянки проте, відповідач на подану заяву позивача на пленарному засіданні 76-ї сесії Волочиської міської ради Хмельницької області не прийняв рішення, а надіслав лист від в якому повідомив позивача, що у результаті голосування, рішення про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою не прийнято, при цьому не зазначивши жодної підстави для відмови передбаченою у ст.118 ЗК України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок про те, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Крім того, з аналізу зазначених норм слідує, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, повинен прийняти вмотивоване рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 статті 59 Закону №280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, розгляд клопотання заінтересованої особи повинен прийматись у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2018 року по справі №826/8844/16.

Суд встановив, що під час пленарного засідання 76 сесії сьомого скликання Волочиської міської ради Хмельницької області від 21 жовтня 2020 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з огляду на те, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, зазначена в заяві, використовується як громадське пасовище.

Вказане рішення відповідача у відмові в надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на думку суду, не відповідає вимогам закону, яким передбачено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідач не вирішив питання за результатом звернення позивача згідно з вимогами статті 118 ЗК України.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Водночас, судом не встановлено, що для прийняття рішення виконано всі умови, визначені законом, а саме, що уповноваженим органом здійснено перевірку відповідності місця розташування бажаних замовниками об`єктів вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі №804/1469/17, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18 та від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18.

Суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав позивача та забезпечення реального виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Ріпна, Волочиського району, Хмельницької області.

При повторному розгляді заяви відповідачем в обов`язковому порядку повинні бути враховані висновки цього судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати згідно статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Волочиської міської ради Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати протокольне рішення №134, викладене у витязі з протоколу пленарного засідання 76 сесії VII скликання Волочиської міської ради від 21 жовтня 2020 року щодо утримання від розгляду проекту рішення №2353 "Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Ріпна Волочиського району гр. ОСОБА_1 "

Зобов`язати Волочиську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Ріпна, Волочиського району, Хмельницької області, та прийняти рішення передбачене статтею 118 Земельного кодексу України, з урахуванням його правової оцінки наданої судом у рішенні.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Волочиська міська рада Хмельницької області (вул. Незалежності, 88,Волочиськ,Хмельницька область,31200 , ідентифікаційний код - 04060695)

Головуючий суддя О.П. Шевчук