Справа № 580/2271/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Справа № 580/2271/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби

в Черкаській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2020.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем з дотриманням вимог законодавства, зокрема у межах строку, установленого ПК України, а також з того, що факт зберігання позивачем алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку підтверджується актом перевірки за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимоги з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій №48/23/05/ НОМЕР_1 від 02.03.2020, актами зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті (у складських приміщеннях) від 21.02.2020, переліком марок акцизного збору, наданих для проведення експертизи та встановлення їх автентичності від 21.02.2020 і актом експертизи № 099-03-20 від 31.03.2020.

Разом з тим, суд зазначив, що мораторій, установлений Законом України від 17.03.2020 № 533-1Х, поширювався на проведення перевірок у період з 18.03.2020 по 31.05.2020, але не стосувався наслідків перевірок, проведених до 18.03.2020, зокрема не зупиняв винесення і направлення платнику відповідного податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити його позову, наполягаючи на тому, що оскаржуване ним податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням строків, установлених п. 86.8 ст. 86 ПК України, та вважаючи, що суд першої інстанції не надав цьому факту жодної правової оцінки.

Крім того, апелянт стверджує, що контролюючий орган склав акт перевірки без аналізу і перевірки відповідних обставин, без обчислення донарахованих сум податків і зборів, без посилань на його первинні або інші документи бухгалтерського та податкового обліку.

Також апелянт вважає, що у відповідача взагалі були відсутні правові підстави для призначення його перевірки.

Разом з тим, апелянт наполягає на відсутності його вини у правопорушенні, за яке його притягнуто до відповідальності, оскільки він не мав можливості при придбанні відповідних алкогольних напоїв перевірити наявні на них марки акцизного податку.

Апелянт також вказує, що під час перевірки контролюючим органом не здійснювалася фотофіксація виявленого правопорушення, а також було порушеного його право на участь в розгляді поданих ним заперечень на акт перевірки.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та стверджуючи, що перевірка була проведена на підставі та в порядку, визначеному чинним законодавством, і що оскаржуване податкове повідомлення рішення є правомірним.

Також від відповідача надійшло клопотання про розгляд цієї справи без участі його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець (далі - ФОП ОСОБА_1 ) (РНОКПП НОМЕР_1 ) та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Черкаській області.

Наказом ГУ ДПС у Черкаській області від 18.02.2020 № 287 на підставі та на виконання листа ДФС України від 27.09.2019 № 32001/7/99-00-05-04-01-17 про проведення перевірок суб`єктів господарювання, які у 1V кварталі 2018 року показали незначні обсяги продажу через РРО, не забезпечили по чекову інформацію від РРО, подали інформацію про від`ємні значення та про нульові значення розрахункових операцій, проведених через РРО, пп. 75.1.3 п.75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 80.2.4, п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України призначено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження ним діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , з 19.02. 2020 тривалістю 10 діб.

02.03.2020 посадовими особами відповідача на підставі направлень на перевірку №№ 102, 103, 104, 105 від 19.02.2020 була проведена фактична перевірка позивача.

На вказаних направленнях на перевірку міститься підпис позивача про пред`явлення йому посадовими особами службових посвідчень, направлень на перевірку та копії наказу від 18.02.2020 № 287.

При проведенні перевірки контролюючим органом були складені акт зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті (в складських приміщеннях) на загальну суму 29960,22 грн. та акт зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті (в складських приміщеннях) на загальну суму 22847,30 грн., згідно з якими позивач зберігав алкогольні напої, зокрема, горілку «Хортиця срібна», 0,5 л та настоянку «Марсель Чорний дуб» 0,5 л.

Позивач добровільно надав для проведення експертизи дві марки акцизного податку на настоянку «Марсель Чорний дуб» об`ємом 0,5 л 40% обертів у скляній тарі, виробник лікеро-горілчаний завод «Прайм», 20 АААЯ №088924 від 02/17 ставка 21,16 грн та 20 АААС №088086 від 02/17 ставка 21,16 грн. і дві марки акцизного податку на горілку «Хортиця срібна», 0,5л, 40% обертів у скляній тарі, виробник ТОВ «УДК», про що був складений акт від 21.02.2020 за участю посадових осіб відповідача та позивача.

За результатами фактичної перевірки контролюючим органом складено акт перевірки за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимоги з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій № 48/23/05/ НОМЕР_1 від 02.03.2020, яким встановлено факт зберігання позивачем з метою реалізації кінцевому споживачу настоянки «Марсель Чорний дуб» об`ємом 0,5 л. 40% обертів у скляній тарі, виробник лікеро-горілчаний завод «Прайм», та горілки «Хортиця срібна», 0,5 л, 40% обертів у скляній тарі, виробник ТОВ «УДК», які марковані марками акцизного податку з ознаками підробки (фальсифікації).

17.03.2020 позивач подав відповідачу заперечення на вказаний акт перевірки.

Відповідач направив позивачу лист за № 6545/23-00-05-0714 від 17.03.2020, яким повідомив про розгляд його заперечень 24.03.2020 об 11:00 год. у приміщенні відповідача за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235.

23.03.2020 позивач подав відповідачу заяву про відкладення розгляду заперечень на іншу дату у зв`язку із здійсненням заходів, спрямованих на запобігання, виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Листом № 7183/23-00-05-0714 від 25.03.2020 відповідач повідомив позивача, що про місце і час розгляду заперечень його вже було повідомлено листом № 6545/23-00-05-0714 від 17.03.2020.

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки відповідач склав висновок від 24.03.2020 № 23/23-00-05-0727/ НОМЕР_1 про відсутність порушень.

Згідно з висновком експертизи №099-03-20 від 31.03.2020, затвердженим в.о. начальника управління державної політики у сфері пробірного контролю, документів суворої звітності та лотерейної діяльності Міністерства фінансів України, надані позивачем на дослідження дві марки акцизного податку для маркування алкогольних напоїв з реквізитами АВ ЛГП 20АААЯ №088924, 2/17, 21,16 грн і АВ ЛГП 20АААС №088086,02/17, 21,16 грн. підроблені шляхом видалення реквізитів (коми в сумах акцизного податку) з автентичних марок та нанесенням нових; надані позивачем для дослідження марки АВ ЛГП 11ААБЩ №864091, 06/18, 25,392 грн і АВ ЛГП 11ААБЩ №883033, 06/18, 25,392 грн не відповідають наданим поліграфкомбінатом «Україна» контрольним примірникам.

На підставі акта перевірки № 48/23/05/ НОМЕР_1 від 02.03.2020 та з урахуванням вищезазначених матеріалів відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 23.04.2020 № , яким за порушення частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового. Коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР застосував до позивача штрафні санкції, передбачені частиною другою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР у сумі 17 000,00 грн.

Позивач, вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, а свої права порушеними, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (далі - Положення № 1251).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з пп. 41.1.1 ст. 41.1 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Підпунктом 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК передбачено право контролюючих органів здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною перевіркою вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

У пп. 80.2.2, 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України визначено, щофактична перевірка проводиться у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема щодо здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових книг, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Фактична перевірка проводиться в разі неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровомісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

У пп. 14.1.107, 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів;

Маркування алкогольнх напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва,зберігання та продажу марок акцизного податку.

У п. 226.1 ст. 226 ПК України передбачено, що в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Частиною п`ятою статті 226 ПК України визначено, що кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Згідно з п. 20 Положення № 1251 маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знаку, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та міцності тари.

Відповідно до п. 228.9 ст. 228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів несуть виробники, імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Частиною другою статті 17 Закону № 481-95/ВР передбачено, що в разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000,00 гривень.

Пунктом 5 Порядку № 1251 визначено, що підставами для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій є результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктом господарювання вимог законодавчих т а інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно зі ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15-ти робочих днів з дня, наступного за днемвручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок суб`єктів господарювання, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, дотримуватися вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону № 481/95-ВР, ст. 226 ПК України та п. 20 Положення № 1251 щодо їх належного маркування.

Разом з тим, невиконання або неналежне виконання зазначеного обов`язку, зокрема зберігання алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку (що фактично є відсутністю марок акцизного податку встановленого зразка) тягне відповідальність суб`єктів господарювання, передбачену частиною другою статті 17 Закону № 481-95/ВР.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами перевірки, проведеної контролюючим органом та, зокрема, експертним висновком, підтверджується факт зберігання ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку, тобто підтверджується факт вчинення позивачем порушення, за яке його було притягнуто до відповідальності оспорюваним у цій справі податковим повідомленням-рішення.

Доводи апелянта щодо відсутності його вини у правопорушенні, за яке його притягнуто до відповідальності, апеляційний суд відхиляє, оскільки, як зазначено вище, законодавством обов`язок щодо дотримання режиму легальності обігу алкогольних напоїв покладено, зокрема на суб`єктів господарювання, якими здійснюється їх зберігання, у тому числі для наступного продажу, і в межах цього обов`язку суб`єкти господарювання зобов`язані дбати про маркування таких товарів марками акцизного податку встановленого зразка.

При цьому, судова колегія відзначає, що серед усієї сукупності наявних у позивача алкогольних напоїв контролюючим органом було виявлено лише 4 одиниці таких, що містили підроблені марки акцизного податку, що як вбачається з матеріалів цієї справи, зокрема, візуально за своїми зовнішніми реквізитами та атрибутами відрізнялися від інших марок акцизного податку встановленого зразка, тобто могли бути виявлені та поставлені під сумнів і самим позивачем у разі належного виконання ним вищевказаного обов`язку.

Тож, доводи апелянта щодо відсутності його вини у вчиненні виявленого контролюючим органом порушення та відсутності у нього спеціальних знань і можливості при придбанні відповідних алкогольних напоїв перевірити наявні на них марки акцизного податку, судова колегія відхиляє.

Твердження апелянта про те, що контролюючий орган склав акт перевірки без аналізу і перевірки відповідних обставин, без обчислення донарахованих сум податків і зборів, без посилань на його первинні або інші документи бухгалтерського та податкового обліку, судова колегія вважає необґрунтованими, з огляду на встановлені вище обставини цієї справи.

Посилання апелянта на неправомірність наказу податкового органу про призначення його перевірки та твердження про те, що у відповідача взагалі були відсутні правові підстави для призначення його перевірки, судова колегія до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів цієї справи, позивач допустив контролюючий орган до проведення такої перевірки і ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження ним не було надано доказів визнання протиправним та/або скасування наказу про її призначення.

Доводи апелянта про те, що під час перевірки контролюючим органом не здійснювалася фотофіксація виявленого правопорушення, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з вищенаведених приписів ПК України та Положення № 1251, це не є підставою для невизнання результатів перевірки та/або незастосування санкцій за виявлене правопорушення. Тим більше, що матеріалами справи підтверджується факт його вчинення, про що вказано вище.

Твердження апелянта про те, що відповідачем було порушеного його право на участь в розгляді поданих ним заперечень на акт перевірки і що оскаржуване ним податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням строків, установлених п. 86.8 ст. 86 ПК України, апеляційний суд приймає до уваги, але зазначає, що саме по собі порушення процедури прийняття рішення не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення необхідно розуміти не як вимоги до самого рішення, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного рішення, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект рішення робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність рішення, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.

Наведені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.

Крім того, аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що порушення, на які посилається позивач, не вплинули на правомірність оскаржуваного ним рішення.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом. Скасування правильного по суті рішення, за відсутності фундаментального порушення, є відступленням від принципу правової визначеності («res judicata») та недопустимим.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 12 січня 2021 року.

Головуючий суддя

Судді: