Справа № 640/10297/19
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Київ № 640/10297/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства «Дьолер Україна»

до Київської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення

Прийняв до уваги наступне

Дочірнє підприємство «Дьолер Україна» (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суд міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення № КТ-UA -2019 від 12.04.2019 та № КТ-UA -2019 від 10.04.2019 Київської митниці ДФС про визначення коду товару, карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/00618 та № UA100010/2019/00625.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що спірними рішеннями відповідачем неправомірно віднесено концентровані соки до кодів УКТЗЕД, які передбачають наявність у їх складі доданого цукру і, як наслідок, при їх імпорті має бути застосована ставка ввізного мита у розмірі 10% замість 2%, на якій наполягає позивач. Вважає, що код товару, який зазначений у митній декларації відповідає класифікації товару згідно УКТЗЕД.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Арсірієм Р.О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості Київська міська митниця ДФС діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Зазначено, що зміна коду за УКТ ЗЕД товарів, що переміщувались через митний кордон України, відбулась за результатами проведення відповідних експертних досліджень, при цьому, в попередніх митних оформленнях, на які вказує позивач, експертні дослідження не проводились. Вказує, що рішення про визначення коду товару винесено за результатами проведених досліджень експертною установою.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи, Дочірнім підприємством «Дьолер Україна» було ввезено для реалізації на території України концентрованого персикового соку, арт. № 7.94975.977 та лимонного соку концентрованого, арт. № 7.94967.977; концентрованого гранатового соку, арт. № 7.94967.977.

Позивачем подано до Київської міської митниці ДФС митні декларації № UA100010/2019/324047 від 19.03.2019, № UA10010/2019/325333 від 27.03.2019 для здійснення митного оформлення товару за кодами УКТ ЗЕД , , (ставка мита 2%) «Концентрований персиковий сік густиною 60 брікс без вмісту доданого цукру арь.9.94975.977=520 кг (26 коробок з поліетиленовим асептичним вкладишем/ВІВ/20 кг) для використання у харчовій промисловості для виробництва напоїв. Виробництво: Doehler Gmbh. Торгівельна марка: Doehler. Країна виробництва: EU». «Лимонний сік концентрований з числом Брікса 48,3 , без вмісту доданого цукру, арт. 7. 94967. 977-120кг. (6 кор. з асептичним вкладишем по 20кг.) для використання у харчовій промисловості для виробництва напоїв. Виробництво: Doehler Gmbh. Торгівельна марка: Doehler. Країна виробництва: NL» та митну декларацію від 27.03.2019 № UА100010/2019/325333 типу «ІМ/40/ДЕ» на товар «Концентрований гранатовий сік з числом Брікса 65,4, без вмісту доданого цукру, для використання у промисловому виробництві напоїв : арт. 2.62178. 766-100кг. (4кан.по25кг.) Виробництво: Doehler Neuenkirchen Gmbh. Торгівельна марка: Doehler. Країна виробництва: TR».

У цих митних деклараціях позивач задекларував товари за кодами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі також - «УКТЗЕД») , , , на які встановлено 2% ставку ввізного мита.

Через сумніви у правильності обраних позивачем кодів, відповідачем були відібрані проби товарів для проведення їх аналізу (експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для їх класифікації згідно з УКТ ЗЕД, про що складено відповідні акти взяття проб і зразків.

Враховуючи специфіку зберігання товару та виробничу необхідність, Дочірнім підприємством «Дьолер Україна» були подані тимчасові митні декларації №UA100010/2019/328924, №UA100010/2019/328687 з зазначенням задекларованих кодів, які передбачають 5 % та 10% ставку ввізного мита.

Після подання таких тимчасових митних декларацій та випуску товарів у вільний обіг на їх підставі, до митниці надійшли результати експертиз.

За результатами проведення досліджень Управлінням експертиз та досліджень харчової продукції, напоїв та біологічно-активних речовин Департаменту податкових та митних експертних ДФС складено висновки від 29.03.2019 №136 та від 04.04.2019 №138.

У висновках експертизи, зокрема, зазначено, що досліджувані зразки концентрованих соків виготовлено із плодів, шляхом фізичного видалення частини води. Також вказано, що досліджувані концентровані соки не містять додатково внесених цукрів.

Київською міською митницею винесено рішення про визначення кодів від 10.04.2019 № КТ-UA, якими віднесено концентровані персиковий та лимонний соки, імпортовані ДП «Дьолер Україна», до кодів УКТЗЕД , , що передбачають наявність доданою цукру та, як наслідок, до них має бути застосована вже не 2%, а 10% та 5% ставка ввізного мита відповідно та № КТ-UA від 12.04.2019, яким віднесено концентрований гранатовий сік, імпортований ДП «Дьолер Україна», до коду УКТЗКД , що передбачає наявність доданого цукру та, як наслідок, до нього має бути застосована вже не 2%, а 10% ставка ввізного мита.

На підставі даних рішень відповідачем було відмовлено у митному оформленні соків концентрованих за 2% ставкою мита, про що винесено картки відмови №UA100010/2019/00625, №UA100010/2019/00618.

Незгода позивача зі спірними рішеннями зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Оцінивши за правилами ст. 90 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України (тут і далі також - всі нормативно-правові акти наведені чинними на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі також - УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та визначається Законом України «Про Митний тариф України».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Митний тариф України» митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з УКТЗЕД, складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

У відповідності до частини першої статті 68 Митного кодексу України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Структура десяти знакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Як визначає частина перша статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 69 Митного кодексу України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Відповідно до положень Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Митного тарифу України, встановленого Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 № 584-VII, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1.Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2.(а) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3.У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Таким чином, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Пунктом І розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщується через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012 року передбачено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Митного кодексу України.

Відповідно до пункту 4 розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності, зокрема: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Митного кодексу України; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо): зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Митного кодексу України.

Згідно із пунктом 5 розділу III Порядку роботи відділу митних платежів передбачено, що у неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №428.

Згідно пункту 12 даного Порядку, пояснення до УКТ ЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.

Згідно з Законом України «Про Митний тариф України», товарна позиція 2009 включає соки з плодів (включаючи виноградне сусло) або соки овочеві, незброджені та без додавання спирту, з доданням або без додання цукру чи інших підсолоджувальних речовин.

При цьому, виходячи зі структури кодів класифікації товарної позиції 2009 УКТЗЕД, умовою віднесення соків до вищезазначених кодів, призначених для концентрованих соків, є відсутність в них доданого цукру.

Згідно з Додатковими примітками до групи 20 УКТЗЕД, визначення показників «вмісту цукру» у товарах, що відносяться до цієї групи, здійснюється наступним чином.

Пунктом 2(а) Додаткових приміток передбачено, що вміст різних цукрів (вміст цукру), виражених як цукроза у продуктах цієї групи, відповідає цифровому показнику рефрактометра при температурі 20° C, помноженому на коефіцієнт 0,95 для продуктів інших товарних позицій. Показник «число Брікса», зазначений у товарній позиції 2009, визначається за цифровим показником рефрактометра при температурі 20° C. Тобто, вміст цукру виводиться розрахунково, виходячи з показника «число Брікса».

Пунтом 5 (а) Додаткових приміток вміст добавки цукру в продуктах товарної позиції 2009 відповідає вмісту цукру, зменшеному на зазначену нижче величину, залежно від виду соку. Зокрема, для інших фруктових та овочевих соків, включаючи суміші соків, ця величина становить 13.

Таким чином, виходячи з даних правил, будь-який показник вмісту цукру (розрахований як 0,95 х показник «число Брікса»), що буде вищим за 13, призведе до необхідності класифікувати сік у позиції 2009 для соків, що містять доданий цукор.

Показник «число Брікса» у концентрованих соків, якщо здійснювати вимірювання безпосередньо концентрованого соку, буде значним, оскільки після видалення води концентрований сік містить значно більше сухих речовин, що відображає показник «число Брікс». Тобто розрахунковий показник доданого цукру буде завжди позитивним для концентрованих соків. А в такому разі класифікація концентрованих соків у призначеній для них товарній позиції буде неможливою, оскільки всі концентровані соки у такому випадку мають класифікуватись у кодах, які передбачають наявність доданого цукру, як це було зроблено відповідачем.

Однак, Закон України «Про Митний тариф України» виділяє окремо коди УКТ ЗЕД саме для концентрованих соків та встановлює різні ставки оподаткування ввізним митом для цих концентрованих соків (2%) та соків із наявністю доданого цурку (10%, 5%).

Саме тому для концентрованих соків розроблені спеціальні правила визначення вмісту цукру.

Згідно із ДСТУ поняття:

А) «сік» це - рідкий продукт, отриманий з їстівної частини одного чи декількох видів стиглих, свіжих або збережених охолодженими фруктів і/або овочів механічною дією, та законсервований фізичним способом, окрім обробляння іонізувальним опромінюванням, здатний до збродження, незброджений, який має відповідний колір, смак та аромат, властиві фруктам та овочам після термічного оброблення.

Б) «сік концентрований натуральний» - це густий продукт, отриманий з соку натурального фізичним видаленням частини води, яка міститься в ньому, але не сушений, призначений для подальшого промислового переробляння.

Наказом ДФС від 09.06.2015 №401 було затверджено оновлені Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Наказом «про внесення змін до Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності» від 11.01.2019 за №20 скасовано додаткові пояснення до товарної позиції 2009 УКТ ЗЕД. Однак, суд зауважує, що скасування наказу №401 від 09.06.2015, який, згідно положень норм чинного законодавства, носить рекомендаційний характер, не змінено групу 2009 та не скасовано норми ДСТУ.

Також, суд бере до уваги, що практика митного оформлення концентрованих соків відповідачем свідчить про застосування даної спеціальної методики визначення доданого цукру. Так, позивачем були надані до суду його митні декларації №№ UA100010/2018/154469, UA100010/2018/149582, UA100010/2018/150530, UA100010/2018/306747, UA100010/2018/163416, UA100010/2018/158241, згідно з якими ДП «Дьолер Україна» ввезено концентровані соки за кодами, які передбачають 2% ставку ввізного мита. Таким чином, відповідач розмитнював аналогічні товари позивача за 2% ставкою у період застосування тотожної нормативної бази.

Судом також враховано, що згідно з відомостями компаній-виробників концентрованих соків, у таких соках не міститься доданий цукор.

Крім того, судом встановлено, що у 2009 році ДП «Дьолер Україна» вже зверталось до Київської регіональної митниці за допомогою у визначенні коду товару, і рішенням відділу номенклатури та класифікації товарів Київської регіональної митниці № КТ-100-1915-09 від 28.09.2009, концентрований гранатовий сік віднесено до коду товару з № зі ставкою ввізного мита 2%.

Отже, контролюючий орган розмитнював аналогічні товари ДП «Дьолер Україна» за 2% ставкою у період застосування тотожної нормативної бази.

У відповідності до частини четвертої статті 3 Митного кодексу України у разі, якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Зміна відповідачем оскаржуваними рішеннями підходів до класифікації товару, раніше застосованих під час здійснення митного контролю ідентичних товарів, випущених у вільний обіг за вказаними вище митними деклараціями, є порушенням принципу «належного урядування».

Згідно з правовою позицією, висловленою в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.09.2011 у справі «Рисовський проти України», принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 23.09.1998 по справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський Суд з прав людини вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, мають бути аналогічними із практикою застосування таких процедур і в інших аналогічних умовах.

Конституційний Суд України в рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень не враховано, що при незмінних положеннях законодавства ним приймаються щодо позивача взаємовиключні за змістом рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає підтвердженими доводи позивача, що спірний товар відповідає коду УКТЗЕД , , , а не коду , , , як встановлено відповідачем, тому рішення про визначення коду товару № КТ-UA10010-0043-2019 від 10.04.2019 та № КТ-UA-2019 від 12.04.2019 та підлягають скасуванню.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України встановлено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Оскільки відмова у митному оформленні за митними деклараціями №UA100010/2019/324047 та UA100010/2019/325333 пов`язана з прийняттям Київською міською митницею ДФС рішень про визначення коду товару № КТ-UA10010-0043-2019 від 10.04.2019 та № КТ-UA-2019 від 12.04.2019, які визнано судом протиправними, підлягає також задоволенню вимога позивача про визнання протиправними та скасування складених Київською міською митницею ДФС карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/00618 та №UA100010/2019/00625.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та наведених сторонами аргументів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідачем не надано належних та достатніх доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовується його заперечення проти позову.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 30.05.2019 №241, що міститься у матеріалах справи, за подання позовної заяви до суду позивачем сплачено 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.), що, з огляду на задоволення позовних вимог в повному обсязі, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Дочірнього підприємства «Дьолер Україна» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС №КТ-UA-2019 від 10.04.2019 та №КТ-UA-2019 від 12.04.2019 про визначення коду товару.

3. Визнати протиправними та скасувати складені Київською митницею ДФС картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/00618 та №UA100010/2019/00625.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС () на користь Дочірнього підприємства «Дьолер Україна» () сплачену суму судового збору у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Дочірнє підприємство «Дьолер Україна» (; 02230, м. Київ, вул. Радосинська, 2)

Київська митниця ДФС (; 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-а)

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій