Справа № 260/3289/20
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

11 січня 2021 рокум. Ужгород№ 260/3289/20

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі судді Плеханової З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державної служби геології та надр України до АПТ "Мармуровий карєр Трибушани" про анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 2457 від 27.04.2001 року

В С Т А Н О В И В:

Державна служба геології та надр України звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Мармуровий кар`єр "Трибушани" , яким просить:1.Припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 2457 від 27.04.2001 року, наданий Приватному акціонерному товариству "Мармуровий кар`єр "Трибушани" ().

В дане судове засідання сторони не зявилися, про дату час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

23 жовтня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в позовних вимогах з наведених ним мотивів та на підставі поданих письмових доказів, а також зазначає , що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки відповідь на повідомлення позивача про надання згоди або незгоди щодо припинення права користування надрами за спецдозволом відповідача подав 20.01.2020 року , а тому позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду , вставлений ч. 2 ст. 122 КАСУ.

Відзив був направлений позивачу 20.10.2020 року, про що свідчить надана відповідачем квитанція та опис відправлення, а також інформація Укрпошти щодо вручення відзиву 24.10.2020 року уповноваженій особі позивача.

Представник позивача -директор ПРАТ "Мармуровий карєр "Трибушани"25.11.2020 року подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

11 січня 2021 року від Державної служби геології та надр України надійшло клопотання про розгляд даної справи за відсутності сторони. Відповіді на відзив та заперечень щодо зазначення про пропуск звернення до суду із даним позовом суду не надано.

Вивчивши матеріали даної адміністративної справи, суд дійшов до наступних висновків.

За результатами планової перевірки щодо додержання ПРАТ "Мармуровий карєр "Трибушани" законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр та складено Акту від 04.10.2019 року позивачем був виданий Припис від 04.10.2019 року про усунення встановлених порушень, допущених відповідачем, яки був отриманий директором Томашук В.В. 04.10.2019 року. з терміном для усунення порушень до 04.11.2019 року.

07.11.2019 року начальник Західного міжрегіонального відділу надіслав на адресу заступника директора департаменту державного геологічного контролю подання про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 2457 від 27.04.2001 року.

02.01.2020 року Позивач звернувся до Відповідача з листом№86/01/07-20 «Щодо надання згоди /незгоди на припинення права користування надрами за спеціальним дозволом на користування надрами №2457 від 27.04.2001 року", в якому просив надати до Держгеонадр у 15-денний строк власну позицію( згоду /незгоду) на припинення права користування надрами згідно із спецдозволом на користування надрами № 2457 від 27.04.2001 року.

Відповідач у відповідь на лист Позивача№86/01/07-20 від02.01.2020 року надіслав листа №7/04-12 від 16.01.2020р, який Позивач отримав20.01.2020 ( що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення , описом до цінного листа та квитанцією про оплату )про те, що Відповідач не надає згоду на припинення права користування надрами за спеціальним дозволом на користування надрами№2457 від27.04.2001 року.

У відповідності до п.23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого ПКМУ від 30 травня 2011 р. № 615 право користування надрами припиняється зпідстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.( ч.7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".)

Пунктом 5 статті 26. Кодекс України "Про надра" встановлено , що право користування надрами припиняється у разі: використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр.Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови". У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Частиною 1 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, згідно з приписами ст.122 КАС України, права позивача підлягають захисту у межах тримісячного строку звернення до суду.

У розумінні ч.2.ст.122 КАС України Позивач мав право звернутися тримісячний строк , а саме в даному випадку, в період з20.01.2020 року по 20 квітня 2020 року.

Разом з тим, позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою №14847/01/08-20 від 01.10.2020 року 07 жовтня 2020 року.

Відтак, позов Позивача поданий поза межами тримісячного строку, встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

Пунктом 8 ч.1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви м Державної служби геології та надр України до АПТ "Мармуровий карєр Трибушани" про анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 2457 від 27.04.2001 року .

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 4 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 240 ,122 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Державної служби геології та надр України (вул. Антона Цедіка, буд. 16,м. Київ,Південна Частина Києва, Київ,03057, ) до Приватного акціонерного товариства "Мармуровий кар`єр "Трибушани" (вул. Довбуша, буд. 34,с. Ділове,Рахівський район, Закарпатська область,90625, ) про анулювання спеціального дозволу на користування надрами, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адмінсуду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 13.01.2021 року.