Справа № 200/12233/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 р. Справа№200/12233/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19, ) про визнання незаконним та скасування рішення державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання неправомірними та скасування постанов старшого державного виконавця Хараджи О.С. про накладення штрафів у ВП № 61165606 від 13.03.2020 року на суму 1700 грн., у ВП № 61165474 від 13.03.2020 року на суму 1700 грн., у ВП № 61165606 від 29.09.2020 року на суму 3400 грн., у ВП № 61165474 від 29.09.2020 року на суму 3400 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/12233/20-а та призначено судове засідання на 11 січня 2020 року о 10:00 годині за правилами, встановленими нормами статті 287 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено його.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.08.2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволені частково та зобов`язано позивача власними силами і за свій рахунок усунути їм перешкоди у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_2 , шляхом знесення самочинно встановленого металевого контейнера по АДРЕСА_3 . 29.09.2020 року засобами поштового зв`язку він отримав 2 листа від Центрального ВДВС у м. Маріуполі СМУМЮ (м. Харків), в яких були 4 постанови про накладення на нього штрафів, а саме: ВП №61165606 від 13.03.2020 року на суму 1700 грн., ВП №61165474 від 13.03.2020 року на суму 1700 грн., ВП №61165606 від 23.09.2020 року на суму 3400 грн., ВП №61165474 від 23.09.2020 року на суму 3400 грн.

Позивач вважає дані постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив, яким заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив, що 07.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку було направлено сторонам для виконання та для відома рекомендованою кореспонденцією. 26.02.2020 року здійснено вихід за місцем розташування контейнера, про що складено акт та надано строк для добровільного виконання. На підставі зазначеного акту, державним виконавцем 13.03.2020 року винесена постанова про накладення штрафу. 23.09.2020 року державним виконавцем повторно здійснено вихід за місцем розташування контейнера, про що складено акт державного виконавця. На підставі зазначеного акту, державним виконавцем 23.09.2020 року винесена постанова про накладення подвійного штрафу. 24.09.2020 року направлено до ГУ НП в Донецькій області повідомлення про вирішення питання про відкриття кримінального провадження у відношенні фізичної особи боржника за ознаками ст. 382 КК України та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Разом з тим, позивач у своїй позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача надіслав на адресу суду матеріали виконавчого провадження, заяву про розгляд справи за його участю не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до положень статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 ), та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (), на підставі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» здійснює повноваження щодо виконання судових рішень, в порядку передбаченому цим Законом, а тому, згідно положень ст. 55 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 19, ст. 287 КАС України позивач може оскаржити до суду в порядку адміністративного судочинства рішення, дії чи бездіяльність органу виконання судових рішень.

Так, судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року у справі № 263/8942/17, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 власними силами і за свій рахунок усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення самочинно встановленого металевого контейнера за адресою: АДРЕСА_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 3 000 грн, витрати на оплату послуг ПП «Пале» в сумі 900 грн, витрати за надання правової допомоги у сумі 9 400 грн, а разом - 14 004,80 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року набрало законної сили 26.09.2019 року.

Судом встановлено, що в провадженні Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції України (м. Харків) перебували виконавчі провадження:

- №61165474, відкрите 07.02.2020 року на підставі виконавчого листа №263/8942/17, виданого 17.12.2019 Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити певні дії, боржником в якому визначено ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), стягувачем - ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 );

- № НОМЕР_3 , відкрите 07.02.2020 року на підставі виконавчого листа №263/8942/17, виданого 17.12.2019 Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити певні дії, боржником в якому визначено ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), стягувачем - ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Пунктом 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження за №61165474 та №61165606 встановлено, що Боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Зазначені постанови 14.02.2020 року направлені державною виконавчою службою засобами поштового зв`язку рекомендованими листами (список №343 наявний в матеріалах справи) (а.с. 55-56).

26 лютого 2020 року, державним виконавцем Хараджа О.С. здійснено вихід за адресою боржника, про що складено Акт державного виконавця у присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким встановлено, що рішення суду не виконано, металевий контейнер не знесено. Зі слів боржника ОСОБА_1 - у зв`язку з відсутністю коштів, також, останній повідомив про подання зустрічного позову до суду. (а.с. 40).

В Акті державного виконавця зазначено, що боржник від підпису відмовився.

13.03.2020 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено Постанову про накладення штрафу за ВП №61165474 при примусовому виконанні виконавчого листа №263/8942/17 виданого17.12.2019 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити певні дії, в якому боржником визначено ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1 700 грн., стягувачем визначено ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Пунктом 2 Постанови про накладення штрафу визначено про зобов`язання боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. (а.с. 41).

13.03.2020 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено Постанову про накладення штрафу за ВП №61165606 при примусовому виконанні виконавчого листа №263/8942/17 виданого 17.12.2019 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити певні дії, в якому боржником визначено ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1 700 грн., стягувачем визначено ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Пунктом 2 Постанови про накладення штрафу визначено про зобов`язання боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. (а.с. 43).

Зазначені постанови були направлені на адресу боржника простим поштовим відправленням.

23 вересня 2020 року, державним виконавцем Хараджа О.С. здійснено вихід за адресою боржника, про що складено Акт державного виконавця у присутності ОСОБА_3 , яким встановлено, що рішення суду не виконано, металевий контейнер не знесено. В Акті державного виконавця зазначено, що боржник від підпису відмовився (а.с. 61).

23.09.2020 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено Постанову про накладення штрафу за ВП №61165474 при примусовому виконанні виконавчого листа №263/8942/17 виданого 17.12.2019 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити певні дії, в якому боржником визначено ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 3 400 грн., стягувачем визначено ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Пунктом 2 Постанови про накладення штрафу визначено про зобов`язання боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 48).

23.09.2020 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено Постанову про накладення штрафу за ВП №61165606 при примусовому виконанні виконавчого листа №263/8942/17 виданого 17.12.2019 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити певні дії, в якому боржником визначено ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 3 400 грн., стягувачем визначено ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Пунктом 2 Постанови про накладення штрафу визначено про зобов`язання боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 46).

Зазначені постанови були направлені на адресу боржника простим поштовим відправленням.

24.09.2020 року старший державний виконавець звернувся до Центрального відділу поліції ГУ НП в Донецькій області з Повідомленням про вирішення питання про відкриття кримінального провадження у відношенні фізичної особи боржника за ознаками ст.382 КК України (а.с. 52-54).

16.11.2020 року державним виконавцем винесені постанови про закінчення виконавчого провадження, враховуючи ч.3 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 61, 60).

Не погодившись з постановами про накладення штрафу, позивач 07.10.2020 року звернувся зі скаргою до Жовтневого районного суду міста Маріуполя на дії старшого державного виконавця (а.с. 19).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хараджи Олександра Спиридоновича. Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до Донецького окружного адміністративного суду із зазначеними вимогами (а.с. 20).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ Набув чинності 05 жовтня 2016 року) в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону №1404-VIII, встановлена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз зазначених норм у сукупності дає підстави для висновку, що під час виконання судових рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець повинен перевірити виконання рішення боржником та у разі його не виконання боржником без поважних причин виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Таким чином, суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Поважними, у розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 року по справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 року по справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 року по справі № 420/70/19.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, підставою для невиконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року слугувала відсутність коштів для його виконання та його необізнаність про примусове виконання рішення суду, на що суд зазначає наступне.

Приписами статті 28 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Суд зазначає, що законодавством (частина перша статті 28 Закону № 1404-VІІІ) на момент виникнення спірних правовідносин, покладено обов`язок на державного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Це зумовлено тим, що сторона виконавчого провадження має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій, покладених Законом на останніх. Така вимога Закону обумовлена, зокрема, тим, що для вчинення добровільного виконання рішення суду боржнику необхідно знати про строки, протягом яких він може виконати зобов`язання добровільно, не чекаючи при цьому вжиття виконавцем заходів щодо стягнення у примусовому порядку.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 810/5107/14, від 10 травня 2018 року у справі № № 826/4030/16.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження Постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2020 року направлена державною виконавчою службою лише 14.02.2020 року засобами поштового зв`язку рекомендованим листом, що свідчить лише про те, що державним виконавцем порушено приписи статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» в частині своєчасності направлення документів виконавчого провадження.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача про його необізнаність щодо примусового виконання рішення суду з огляду на те, що 26 лютого 2020 року, державним виконавцем Хараджа О.С. здійснено вихід за адресою боржника, про що складено Акт державного виконавця у присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким встановлено, що рішення суду не виконано, металевий контейнер не знесено. Зі слів боржника ОСОБА_1 - у зв`язку з відсутністю коштів. Окрім того, у акті зазначено, про повідомлення боржником щодо подання зустрічного позову до суду. В Акті державного виконавця зазначено, що боржник від підпису відмовився.

Тобто, вже під час складання першого Акту державного виконавця 26 лютого 2020 року позивач був обізнаний про примусове виконання судового рішення.

При цьому, суд зазначає, що саме на боржника покладається обов`язок повідомлення державного виконавця про його виконання. Так, ч.4 ст.19 Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

У цьому випадку, перевірка державного виконавця факту виконання рішення боржника полягає саме у перевірці наявності повідомлень від боржника про самостійне виконання рішення.

У будь-якому разі, суд зазначає, що висновки державного виконавця про невиконання судового рішення не спростовуються позивачем, оскільки ним навіть у позовній заяві не зазначається, що станом на 28 грудня 2020 року ним добровільно виконано судове рішення.

Також, суд зазначає, що рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року у справі № 263/8942/17 набрало законної сили 26.09.2019 року тобто є обов`язковим для виконання. Вказаним рішенням визначено певний перелік дій боржника, а саме зобов`язано ОСОБА_1 власними силами і за свій рахунок усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення самочинно встановленого металевого контейнера за адресою: АДРЕСА_3 . Тобто, при розгляді даного питання боржник не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд, а повинен був вчинити певні дії.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України, є обов`язковість рішень суду.

Аналізуючи надані відповідачем документи, об`єктивних причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення боржником надано не було.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не повідомив об`єктивних причин, які б перешкоджали виконанню судового рішення у справі № 263/8942/17, тому рішення не виконується позивачем без поважних причин.

Окрім того, з наданих позивачем до матеріалів справи Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 05.10.2020 року вбачається, що позивачу за січень-лютий була нарахована та виплачена заробітна плата Комунальним закладом Департаменту освіти Міської ради «Централізована бухгалтерія Департаменту освіти». Також, позивач перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ м. Маріуполя в Донецькій області і отримує пенсію за віком, а саме за період з січня 2020 року по вересень 2020 року позивач отримав пенсійні виплати на загальну суму 35 417,16 грн.

Ураховуючи, що застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, а боржник у строк, встановлений для добровільного виконання вимог виконавчого документу не вчинив дій спрямованих на його виконання, державний виконавець мав усі правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу.

При цьому, позивачем також не наведено суду поважних причин не виконання вказаного вище виконавчого документу, як то стихійне лихо, настання форс мажорних обставин, тощо.

Між іншим, суд зазначає, що статтею 435 Цивільного процесуального кодексу України закріплюється право на відстрочення і розстрочення виконання судового рішення. У зазначеній статті йде мова про те, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засідання з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Відстрочка виконання рішення означає перенесення виконання на інший час, а розстрочка - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки. Питання про відстрочку або розстрочку виконання може вирішуватися судом у порядку ст. 267 Цивільного процесуального Кодексу України або після відкриття виконавчого провадження.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення.

Щодо посилання позивача на те, що старшим державним виконавцем неправомірно виноситься кожного разу по дві постанови про накладення на нього штрафу, незважаючи на те, що рішення суду одне і дія, яку він повинен винести одна, суд звертає увагу позивача на те, що Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області на виконання рішення суду видано два виконавчих листи, в яких у якості стягувачів визначено дві особи, а саме ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Враховуючи наявність двох виконавчих листів, виданих Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області державним виконавцем було відкрито відповідно два виконавчих провадження ВП № 61165606 та ВП № 61165474, що відповідно створює обов`язок для державного виконавця здійснювати виконавчі дії за двома виконавчим провадженням.

З огляду на те, що позивачем не надано суду належних доказів невиконання виконавчих документів - виконавчих листів Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року у справі № 263/8942/17 з поважних причин, суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно виніс оскаржувані постанови.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача, оскільки у задоволені позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19, ) про визнання незаконним та скасування рішення державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Троянова