Справа № 240/6338/20
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 січня 2021 року

м. Київ

справа № 240/6338/20

адміністративне провадження № К/9901/32446/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року в справі №240/6338/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність у наданні інформації на запит від 26 лютого 2020 року;

- зобов`язати надати інформацію на запит від 26 лютого 2020 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 26 лютого 2020 року;

- зобов`язано Офіс Генерального прокурора розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 26 лютого 2020 року;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

27 листопада 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року в справі №240/6338/20.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

З ухвалених у цій справі судових рішень убачається, що позовні вимоги пов`язані з розглядом запиту на інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

У касаційній скарзі скаржник зазначає: «вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; підставою касаційного оскарження судових рішень є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо розгляду запитів на публічну інформацію, направлених не на призначену для цього електронну пошту розпорядника інформації».

Однак такі доводи не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки крім загальних посилань на фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо обов`язку розпорядника інформації зареєструвати та надати відповідь на запит, який надійшов на електронну адресу, що не є офіційною для приймання запитів на публічну інформацію. Крім того, яку саме норму права неправильно застосували суди, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду, скаржником не зазначено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на відхилення Судом зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року в справі №240/6338/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко