Справа № 640/1382/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1382/20 Суддя першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверсі» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверсі» (далі - Позивач. ТОВ «Аверсі») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.11.2019 року №023587409.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2020 року позов задоволено частково - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.11.2019 року №023587409 в частині суми штрафу 5 165,46 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зведена податкова накладна від 31.12.2018 року №106 складена щодо операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість і не підлягали передачі отримувачу (покупцю), а податкова накладна від 31.03.2019 року №116 взагалі не охоплювалася предметом перевірки. то штрафні санкції щодо несвоєчасної реєстрації указаних податкових накладних застосовані безпідставно.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог суд зазначив, що інші податкові накладні не відповідали одночасно двом підставам, які передбачають звільнення від передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України відповідальності, а тому у цій частині спірний індивідуальний акт є правомірним.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове. Яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було враховано факту складення податкової накладної від 31.12.2018 року №106 у зв`язку з використанням товарів не у господарській діяльності, що не дає підстави стверджувати про відсутність підстав для накладення штрафу за її несвоєчасну реєстрацію.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 року призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у жовтні 2019 року ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку ТОВ «Аверсі» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. У ході перевірки податковим органом виявлено, що в порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України підприємством в Єдиному реєстрі податкових накладних несвоєчасно зареєстровані податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних із простроченням від 1 до 15 днів (24 накладні/розрахунки), за що п. 120-1.1 ст. 120 ПК України передбачена відповідальність.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 10.10.2019 року №3183/26-15-04-09-20/32204434 (а.с. 4-5).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 08.11.2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Н» №023587409, яким до Позивача застосовано штраф за затримку граничних термінів реєстрації 25 податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на від 1 до 15 днів у розмірі 10 % від суми 442 936,47 грн. у розмірі 44 293,67 грн., на від 16 до 30 днів у розмірі 20% від суми 22 537,13 грн. у розмірі 4 507,43 грн. (а.с. 6-8).

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ДПС України від 09.01.2020 року №805/6/99-00-08-05-05-06 (а.с. 12-13) скаргу ТОВ «Аверсі» від 20.11.2019 року №б/н (а.с. 9-10) залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 20, 75, 120-1, 200, 201 Податкового кодексу України, Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 (далі - Порядок №1307), суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи не спростовується факт несвоєчасної реєстрації Позивачем податкових накладних у відповідному реєстрі та невідповідність їх вимогам, за наявності яких штрафні санкції не застосовуються, окрім податкової накладної від 31.12.2018 року №106 та податкової накладної від 31.03.2019 року №116, яка взагалі не була предметом перевірки.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Таким чином, штраф застосовується в залежності від строку реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування та обчислюється у відсотковому значенні від суми податку на додану вартість незалежно від того, чи така сума має позитивне або від`ємне значення.

Отже, з 01.01.2017 року законодавцем змінено редакцію пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України. На відміну від попередньої редакції цієї статті, яка встановлювала штрафні санкції за порушення термінів реєстрації виключно податкових накладних, що підлягають наданню покупцям, чинною на момент виникнення правовідносин редакцією визначено, що штрафні санкції застосовуються за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації всіх податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Винятком є виключно порушення термінів реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Як було встановлено раніше, наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 затверджено форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок №1307).

Відповідно до п. 11 Порядку №1307 (у редакції діючій на момент виникнення спірних правовідносин) у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання / починають використовуватися: 1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування; 2) в операціях, звільнених від оподаткування; 3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; 4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.

У разі складання зведеної податкової накладної в графі «Зведена податкова накладна» робиться помітка «X».

У таких зведених податкових накладних у графі «Отримувач (покупець)» платник податку зазначає власне найменування (П.І.Б.), у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00», а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини згідно з пунктом 8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності).

Відповідно до п. 16 Порядку №1307 до розділу Б податкової накладної вносяться дані у розрізі опису (номенклатури) постачання товарів/послуг.

У разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, у цій графі платником зазначаються дати складання та порядкові номери податкових накладних, складених на такого платника податку при постачанні йому товарів/послуг, необоротних активів, за якими він визначає податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України.

У графі 10 зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, вказується вартість (частина вартості) товару/послуги, необоротного активу, на яку нараховується податок відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу, згідно з основною ставкою податку та ставкою податку 7 відсотків, які застосовуються при нарахуванні податкових зобов`язань.

До розділу А податкової накладної (рядки I-X) вносяться узагальнюючі дані за операціями, на які складається така податкова накладна, а саме: у рядку I зазначається загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість; у рядках II-IV зазначаються суми податку на додану вартість, нараховані виходячи з обсягів постачання, зазначених у рядках V та VI; у рядках V-IX зазначаються загальні обсяги постачання товарів/послуг в розрізі кодів ставок, зазначених у графі 8 нижньої табличної частини податкової накладної.

У податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, рядки VII-IX не заповнюються.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана в акті перевірки та наявна у матеріалах справи податкова накладна від 31.12.2018 року №106 (а.с. 73-84) містить у верхній лівій частині відмітку у графі «Зведена податкова накладна», а також у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю)» з причини 13 - «Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності».

У згаданій вище податковій накладній зазначено: Продавець - найменування та ІПН ТОВ «Аверсі»; Покупець - ТОВ «Аверсі» та умовний ІПН « 00»; рядки І-VI з урахуванням ставки ПДВ (20 % (ряд. III, V) і 7% (ряд. IV, VI), рядки VI-IX не заповнено; графа 4 - зазначено «грн.»; графи 3, 5-9 - не заповнено.

Разом з тим, як вірно підкреслив контролюючий орган в апеляційній скарзі, суд першої інстанції не врахував, що указана податкова накладна не надається покупцю з інших причин, ніж складання на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, а саме з підстав складення у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності, що унеможливлює звільнення платника податків від відповідальності за передбаченою у п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України сукупністю умов.

З урахуванням наведеного колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Відповідачем протиправно застосовано штрафні санкції до Позивача за несвоєчасну реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 31.12.2018 року №106 на суму 658,03 грн., що становить 10% від суми ПДВ 6 580,26 грн.

Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.11.2019 року №023587409 помилково скасовано судом першої інстанції в частині застосування штрафних санкцій в сумі 658,03 грн. за несвоєчасну реєстрацію в ЄРПН указаної вище податкової накладної.

Судовою колегією враховується, що положеннями пункту 16 Порядку №1307, які визначають правила заповнення розділів А і Б податкової накладної, зокрема, встановлено, що у податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, тобто зведених податкових накладних, рядки VII-IX не заповнюються. Отже коди ставки податку на додану вартість « 20» та « 7», які зазначені в рядках V та VI розділу А податкової накладної не свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів / послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість, а є умовними податковими накладними, де код ставки ПДВ « 20» та « 7» переноситься з податкових накладних контрагентів, на підставі яких складаються зведені податкові накладні.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 10.12.2019 року у справі №640/7353/19, від 11.02.2020 року у справі №620/757/19, від 20.03.2020 року у справі №240/5720/19, від 20.05.2020 року у справі №240/3888/19.

Отже, всупереч доводів Апелянта, Позивач при складенні зведеної податкової накладної не міг всупереч правил заповнення, встановлених Порядком №1307, заповнювати рядки VII-IX.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно акцентував увагу на тому, що із змісту наданого до податкового повідомлення-рішення розрахунку штрафу (а.с. 7-8) вбачається, що до фінансової санкції включена сума штрафу у розмірі 4 507,43 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної від 31.03.2019 року №116, дотримання строків реєстрації якої в ЄРПН взагалі не було предметом камеральної перевірки. Викладене також підтверджується й різною кількістю податкових накладних, зафіксованих в акті перевірки (24), та наведених у вказаному вище розрахунку (25). Відтак, висновок суду першої інстанції про необхідність скасування оскаржуваного індивідуального акту в указаній частині є повністю вірним, позаяк застосування контролюючим органом санкції за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної від 31.03.2019 року №116, яке не охоплювалася перевіркою, жодним чином не обґрунтоване. До того ж будь-яких доводів на спростування такої позиції суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

Щодо висновків суду про обґрунтованість іншої частини спірного податкового повідомлення-рішення, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вони учасниками справи під сумнів не ставляться, в апеляційному порядку не оскаржуються, а тому розгляд справи апеляційним судом здійснювався за правилами ст. 308 КАС України у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що 16.01.2020 року було прийнято Закон України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23.05.2020 року.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 73 підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України у редакції, яка діяла на момент набрання указаним Законом чинності, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Колегія суддів наголошує, що предметом розгляду в даній справі є податкове повідомлення-рішення від 08.11.2019 року та його правомірність станом на момент винесення такого індивідуального акту.

Так, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративний суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України саме на момент прийняття таких рішень відповідними суб`єктами та в межах відповідного чинного на той час правового регулювання.

Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесено Відповідачем 08.11.2019 року, а зміна законодавства відбулась лише 23.05.2020 року, то відповідні норми Закону України № 466-ІХ не можуть впливати на оцінку правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та висновків суду першої інстанції у межах такого правового поля.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №340/1857/19.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище наявність правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення щодо зведеної податкової накладної від 31.12.2018 року №106, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про безпідставність застосування штрафу за її несвоєчасну реєстрацію в ЄРПН, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині зазначення суми штрафу, який накладений неправомірно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність зміни розподілу судових витрат стягнення з ГУ ДПС у м. Києві на користь ТОВ «Аверсі» витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в сумі 193,38 грн., сплачених згідно платіжного доручення від 14.01.2020 року №1444, пропорційно до задоволених позовних вимог (9,2 %).

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Прийняти в указаній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 08 листопада 2019 року №023587409 в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверсі» штрафних санкцій в сумі 4 507,43 грн.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверсі» (02166, м. Київ, пр-т. Лісовий, 39-а, ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 193 (сто дев`яносто три) гривні 38 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 13» січня 2021 року.