Справа № 200/9063/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 січня 2021 року справа №200/9063/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: Бойко В.В.

відповідач: Слюсаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну клопотання представника позивача Бойко Віталія Васильовича про закриття апеляційного провадження у справі №200/9063/19-а за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Донецького окружного адміністративного від 04 серпня 2020 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №2 від 10.04.2019 року №2 від 10.04.2019 року, №6 від 10.04.2019 року, №2 від 10.04.2019 року, №2 від 10.04.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №2 від 10.04.2019 року №2 від 10.04.2019 року, №6 від 10.04.2019 року, №2 від 10.04.2019 року, №2 від 10.04.2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №2 від 10 квітня 2019р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 12 274 563,00грн. з яких 8 183 042,00грн. за податковим зобов`язанням та 4 091 521,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №2 від 10 квітня 2019р., яким збільшено суму грошових зобов`язань за платежем податок на додану вартість на загальну суму 9 739 263,00грн. з яких 6 492 842,00грн. за податковим зобов`язанням та 3246 421,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №6 від 10 квітня 2019р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені за порушення законодавства про патентування, обіг готівки, РРО на загальну суму 610 698,70грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №2 від 10 квітня 2019р., яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2016рік у сумі 6399584,00грн. за 2017р. у сумі 1739482,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДПС у Миколаївській області подано апеляційну скаргу.

На адресу суду апеляційної інстанції представником позивача засобами електронного зв`язку надіслано клопотання, в якому останній просить закрити апеляційне провадження в зазначеній справі.

В обґрунтування зазначеного клопотання, зазначено те, що апеляційна скарга подана від імені Головного управління ДПС у Миколаївській області та підписана уповноваженою особою ГУ ДПС у Миколаївській області О.В. Слісаренко, в підтвердження повноважень якої на вчинення таких дій в порядку самопредставництва надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У клопотанні також зазначено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником апелянта визначено Прокоф`єва Дмитра Ігоревича, у той час коли Слюсаренко Ольга Вікторівна зазначена як представник з правом вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво суб`єкта владних повноважень) з правом посвідчення копії документів). Позивач вважає, що Слюсаренко О.В. не мала права підписувати апеляційну скаргу, адже право на вчинення такої дії не підтверджено у встановленому законом порядку.

Розглянувши клопотання позивача про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання з огляду на наступне.

Частинами 1, 4 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Змінами, внесеними до Кодексу адміністративного судочинства України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18.12.2019р. №390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Відповідно до частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (ч.3 ст.9 Закону).

При цьому, відповідно до пункту другого частини 1 статті першої цього закону Витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result) містяться відомості, що ОСОБА_1 може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я та по батькові, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 мала права на підписання апеляційної скарги, а тому у задоволенні клопотання позивача про закриття апеляційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 166, 321, 325, 328, 329, 385, 386, 387 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання представника позивача Бойко Віталія Васильовича про закриття апеляційного провадження в адміністративній справі №200/9063/19-а відмовити.

Вступна та резолютивна частина ухвали прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 12 січня 2021 року.

Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 13 січня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з 12 січня 2021 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сівченко