Справа № 620/5304/20
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2021 року Чернігів Справа № 620/5304/20

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.10.2020 №241, як такий, що є незаконним та поновити позивача на посаду сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу танкового батальйону Військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.10.2020 №106-рс з військової служби у запас на підставі ст.26 ч.5 п.2 пп.д (через службову невідповідність).

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що посилання на систематичність порушень з боку позивача є протиправною, оскільки за вчинення адміністративного правопорушення позивач поніс покарання та визнав свою вину, а наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.09.2020 №531, яким оголошено попередження про неповну службову відповідність у зв`язку із порушенням Дисциплінарного статуту Збройних сил України та розпорядку дня військової частини, оскаржується в судовому порядку.

Ухвалою судді від 13.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

У встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що Військовою частиною НОМЕР_1 були дотримані вимоги, передбачені ч.2 ст.2 КАС України, а саме - службове розслідування, результатом якого стало прийняття оскаржуваного наказу було проведено у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент проведення службового розслідування, в межах наданих командиру Військової частини НОМЕР_1 повноважень, обґрунтовано (тобто з урахуванням всіх обставин, що мали значення для прийняття відповідного рішення), неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності, пропорційно, своєчасно.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій аргументи відповідача вважає необґрунтованими а дії командування упередженими та просить зупинити розгляд даної справи до прийняття рішення у справі №620/4499/20, в якій оскаржується наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.09.2020 №531.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2020 №1579 «Про призначення службового розслідування» у Військовій частині НОМЕР_1 проведено службове розслідування по факту самовільного залишення 07.09.2020 військовослужбовцями 1 танкового батальйону Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі, солдата ОСОБА_1 .

Службовим розслідуванням встановлено, що 07.09.2020 військовослужбовці 1 танкового батальйону Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі сапер інженерно саперного відділення інженерно саперного взводу танкового батальйону солдат ОСОБА_1 були відсутні на шикуванні.

Згідно пояснень солдата ОСОБА_1 стало відомо, що він був відсутній на ранковому шикуванні 07.09.2020 у зв`язку з тим, що 06.09.2020 не встиг на останню електричку з міста Ніжина у зв`язку з чим, він не зміг своєчасно прибути на військову службу.

Згідно пояснень командира інженерно-саперного взводу 1 таткового батальйону Військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , стало відомо, що о 08.10 07.09.2020 йому подзвонив солдат ОСОБА_1 і повідомив, що він в м. Ніжин і не має змоги прибути до місця служби. Причини по яким він там знаходиться йому не відомі, солдат ОСОБА_1 прибув на службу близько 14.00 год. 07.09.2020.

За даним фактом на солдата ОСОБА_1 був складний протокол про військове адміністративне правопорушення від 07.09.2020 №0105 та направлений до Чернігівського районного суду для прийняття рішення щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Постановою Чернігівського районного суду міста Чернігова від 16.10.2020 у справі №748/2089/20 справу про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також встановлено, що солдат ОСОБА_1 раніше скоїв військове адміністративне правопорушення за порушення військової дисципліни, що підтверджено постановою Чернігівського районного суду від 21.08.2020 у справі №748/1848/20 за фактом притягнення солдата ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2020 №531 на солдата ОСОБА_1 за систематичне порушення військової дисципліни було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність» (а.с.75-78).

Зазначений наказ на момент розгляду справи в суді є чинним.

Таким чином, за результатами службового розслідування, враховуючи попередню поведінку позивача, вчинення ним правопорушень в умовах особливого періоду згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2020 №648 «Про результати службового розслідування » на солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення з військової служби через службову невідповідність» (а.с.79-83), яке реалізоване наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.10.2020 №106-рс. Відповідно наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.10.2020 №241 позивача із 10.10.2020 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення (а.с.9,46).

З вказаним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.10.2020 №241 позивач не згодний, вважає, що останній прийнятий неправомірно, з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 4 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг врегульовано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

На підставі ст.1 Закону України ві 24.03.1999 №551 «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно ст.2 Статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пунктом 3 Статуту встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

Відповідно до ст.4 Статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч.3 ст.5 Статуту).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (с.16 Статуту).

Згідно ст.26 та ст.27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Згідно ч.1 ст.45 Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Аналіз вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дає підстави для висновку, що підставою для застосування, до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліні або громадського порядку.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває в площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Положення законодавства (Дисциплінарний статут Збройних Сил України, зокрема), чинного на час виникнення спірних правовідносин, не містить жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співмірного з вчиненим проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Вказані правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №816/70/16, яка згідно ст.242 КАС України підлягає врахуванні при винесенні судом рішення.

Так, статті 83 - 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачають, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що за порушення військової дисципліни, до військовослужбовця може бути застосований один із визначених видів дисциплінарного стягнення, в тому числі і попередження про неповну службову відповідність. Втім, застосування стягнення можливе лише в тому разі, коли порушення військової дисципліни сталося внаслідок винної протиправної поведінки особи, яка належним чином доведена та підтверджена відповідними достатніми доказами.

При цьому, обираючи вид дисциплінарного стягнення, який має бути застосований, командир порушника зобов`язаний враховувати, зокрема, характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, наявність та ступінь його вини. Фактично, при обранні виду дисциплінарного стягнення має дотримуватись принцип пропорційності, тобто, справедливий баланс між тяжкістю проступку, вчиненого внаслідок доведеної винної протиправної поведінки порушника, негативними наслідками, до яких призвела чи може призвести така поведінка з одного боку, та суворістю покарання за вчинений проступок, глибиною необхідного втручання у права порушника, необхідних для досягнення мети застосування стягнення, з другого боку.

Таким чином, командир Військової частини НОМЕР_1 , розглянувши матеріали службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків позивачем, систематичного порушення військової дисципліни, з урахуванням обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника, вчинення порушень в умовах особливого період (вживання алкогольних напоїв; порушення порядку звернення за медичною допомогою, нез`явлення вчасно на службу) скористався своїм правом та дійшов висновку про необхідність накладення на солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення з військової служби через службову невідповідність».

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що справу про адміністративне правопорушення закрито (постанова Чернігівського районного суду міста Чернігова від 16.10.2020 у справі №748/2089/20) за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки останнє не спростовує факту нез`явлення позивача на службу 07.09.2020, що є дисциплінарним проступком саме по собі.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ним в іншому судовому провадженні оскаржується наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2020 №531, оскільки за встановленого факту порушення службової дисципліни (постанова Чернігівського районного суду від 21.08.2020 у справі №748/1848/20 за фактом притягнення солдата ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності) та нез`явлення на службу 07.09.2020, наведене давало достатніх підстав для прийняття оскаржуваного наказу в даній справі.

При цьому суд звертає увагу, що ст.127-128 Закону України від 24.03.1999 №548 «Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України» визначені загальні обов`язки військовослужбовців рядового складу

127. Солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Солдат підпорядковується командирові відділення.

128. Солдат зобов`язаний:

підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою;

знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою;

знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права;

сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням;

постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички;

знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно);

додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни;

бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців;

виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання;

повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку;

своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;

ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки;

неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки;

виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників);

у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття;

під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, заміщувати його у разі відсутності.

За таких обставин суд дійшов висновку, що не з`явлення позивача на військову службу без поважних причин 07.09.2020 є порушенням вимог ст.127-128 Закону України від 24.03.1999 №548 «Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України» та про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, за який його правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Натомість факт відсутності позивача на службі у зазначений проміжок часу, підтверджується наявними в матеріалах справи матеріалами службового розслідування та показами самого позивача.

Так, порядок звільнення з військової служби врегульовано Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.

Згідно п.246 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 військовослужбовці, до яких згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України застосовано таке стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, звільняються з військової служби на підставах, передбачених підпунктом "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктом "д" пункту 1, підпунктом "д" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "д" пункту 1, підпунктом "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених п.225 Положення.

Таким чином, після завершення службового розслідування, затвердженого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2020 №648 та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення через службову невідповідність», доведення його до позивача, що підтверджено аркушем доведення, винесення наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.10.2020 №106-рс про звільнення позивача з військової служби у запас на підставі ст.26 ч.5 п.2 пп.д (через службову невідповідність), після завершення здачі справ та посади солдат ОСОБА_1 згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.10.2020 №241 був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення.

Також суд звертає увагу, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.10.2020 №241 є похідним від наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.10.2020 №106-рс, який фактично позивачем не оскаржується, а тільки опосередковано визначено у позовних вимогах, як підставу неправомірності наказу від 10.10.2020 №241.

При цьому суд погоджується з доводами відповідача, що командир Військової частини НОМЕР_1 , обираючи вид дисциплінарного стягнення позивачу врахував характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, наявність та ступінь вини позивача, факт того, що позивач уже раніше скоював порушення військової дисципліни в умовах особливого періоду. З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені позивачем у позові, не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію відповідача, а позивачем не доведено суду обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, відтак, суд дійшов висновку, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.10.2020 №241 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 132, 134,139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ).
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ).

Повне рішення суду складено 11.01.2021.

Суддя Л.О. Житняк