Справа № 160/10312/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства РЕМХОЛОД до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання рішення та квитанції протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
28.08.2020 Приватне підприємство РЕМХОЛОД звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, в якій просить:
Ухвалою суду від 31.08.2020 було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
Ухвалою суду від 05.10.2020 позовну заяву Приватного підприємства РЕМХОЛОД було залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду: уточненої позовної заяви для суду та для вручення відповідачам із чітко сформованими позовними вимогами та уточненим суб`єктним складом відповідачів.
20.10.2020 до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій просить суд:
- визнати протиправним рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, або відмову в такій реєстрації, №998396/30959112 від 23.11.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №63 від 22.11.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;
В обґрунтування позову зазначено, що 26.07.2017 позивачем за допомогою програми електронного документообігу «М.E.Doc» було подано до ДФС України податкову накладну №35 від 10.07.2017, по якій 26.07.2017 отримана від ДФС України квитанція №1 про зупинення реєстрації податкової накладної, де зазначено, що відповідно до пункту 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація податкових накладних зупинена, оскільки дані податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних». Вказана податкова накладна була виписана на підставі отримання платником податків від Фермерського господарства «Відродження» попередньої оплати за товар «00007283 СТЕ 503 А6ЕD Випаровувач» у сумі 600000,00 грн., в т. ч. ПДВ -100000,00 грн., сплачених покупцем платіжним дорученням №415 від 10.07.2017.Листом від 19.09.2017 покупець ФГ «Відродження» запропонував вважати договір №2303 від 23.03.2017 розірваним та повернути грошові кошти на розрахунковий рахунок покупця.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області надано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обгрунтування позовних вимог зазначено наступне.
Щодо порушення позивачем строків оскарження в судовому порядку рішення про відмову у реєстрації ПН/РК ГУ ДПС у Дніпропетровській області вказано, що строк оскарження в судовому порядку рішення контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН становить 1095 днів із дня отримання такого рішення якщо до подання позовної заяви платником не проводилась процедура адміністративного оскарження. Проте, відповідач -2 зазначив, що позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження та подав скаргу на рішення комісії ГУ ДФС у Дніпропетровській області, за результатами розгляду якої комісією ДФС з питань розгляду скарг прийнято рішення від 06.12.2018 №4889/30959112/2 про відмову у реєстрації податкової накладної від 22.11.2017 №63 в ЄРПН, а до суду ПП РЕМХОЛОД звернулось 28.08.2020, тобто після спливу строку передбаченого нормами ч. 4 ст. 122 КАС України (шестимісячний строк).
Щодо визнання протиправними дії ДФС України щодо зупинення реєстрації розрахунку коригування №90 від 27.09.2017 до податкової накладної №35 від 10.07.2017 в ЄРПН, відповідачем зазначено, що розрахунок коригування №90 від 27.09.2017 до податкової накладної №35 від 10.07.2017 було зупинено з підстав и «ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. Розрахунок коригування було лише зупинено, а платник податків не позбавлений права на надання пояснень та будь-яких додаткових документів.
03.12.2020 представником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було надано до суду засобами електронного зв`язку додаткові пояснення щодо порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
08.12.2020 представником позивача було надано відповідь на відзив.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Приватне підприємство РЕМХОЛОД зареєстровано 15.05.2000 як юридична особа відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основним видом діяльності підприємства за КВЕД є 46.90- неспеціалізована оптова торгівля (основний); 43.29 інші будівельно-монтажні роботи, 92.22 ремонт побутових приладів, домашнього та садового обладнання, 71.11 Діяльність у сфері архітектури, 33.12 -ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.
З метою здійснення господарської діяльності між Приватним підприємством РЕМХОЛОД (продавець) та Фермерським господарством «Відродження» (покупець) було укладено договір №2303 від 23.03.2017 на поставку холодильного обладнання, згідно умов якого продавець зобов`язується поставити (передати у власність) покупцю обладнання на підставі та у відповідності до Специфікацій покупця, а покупець зобов`язується прийняти обладнання та оплатити його вартість на умовах, визначеним даним договором.
10.07.2017 покупцем здійснена оплата на банківський рахунок ПП РЕМХОЛОД за товар, що передбачено умовами договору та специфікацією до нього, що підтверджується наявним в матеріалах справи копією платіжного доручення №415 від 10.07.2017 на суму 600 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 100 000,00 грн.) (а.с. 36).
Після надходження означених коштів позивачем на виконання вимог ст.201 Податкового кодексу України складена податкова накладна №35 від 10.07.2017 на суму 600 000,00 грн. (загальна сума податку на додану вартість) (в т.ч. ПДВ 100 000,00 грн.), усього обсяги постачання за основною ставкою 500 000,00 грн. та направлено означену податкову накладну до податкового органу для реєстрації в ЄРПН.
19.09.2017 до позивача від Фермерського господарства «Відродження» надійшов лист вих. №71, в якому зазначено про повернення перерахованих коштів в сумі 600 000,00 грн. згідно платіжного доручення №415 від 10.07.2017. Договір №2303 від 23.03.2017 вважати розірваним.
Відповідно до платіжного доручення від 27.09.2017 №1315 ПП РЕМХОЛОД повернуло кошти в сумі 600 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 100 000,00 грн. на розрахунковий рахунок Фермерського господарства «Відродження».
Позивачем було складено розрахунок коригування від 27.09.2017 №90 до податкової накладної від 10.07.2017 №35, сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту -100 000,00 грн., усього підлягають коригуванню обсяги постачання без урахування податку на додану вартість , що оподатковується за основною ставкою -500 000,00 грн.
Згідно квитанції від 08.12.2017 податковим органом відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. Відповідно п. 201.16.1 п. 201.16 ст.201 ПК України реєстрація РК зупинена. РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків визначеним підпунктом 3 пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації РК в ЄР.
09.01.2017 ПП РЕМХОЛОД (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХМАМОНТАЖ» (покупець) було укладено договір поставки, відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність покупця запасні частини та матеріали до холодильного обладнання (далі товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі. Прийняти та оплатити товар згідно рахунків, які є невід`ємною частиною даного Договору.
Назва, кількість, асортимент товару зазначаються у рахунках та видаткових накладних, оформлених згідно даного Договору (п. 1.2 Договору).
Згідно п. 2.1. Договору умови поставки товару згідно Інкотермс 2010-СРТ, склад ТОВ «Нова пошта».
Після надходження означених коштів позивачем на виконання вимог ст. 201 Податкового кодексу України складена податкова накладна від 22.11.2017 №63.
Згідно квитанції від 23.11.2017 податковим органом відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 7411,8418. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
У порядку визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.16. статті 201 ПК України, позивачем були надані ДФС у Дніпропетровській області електронним зв`язком копії документів та пояснення до господарської операції та підстав виписки податкової накладної №63 від 22.11.2017 для направлення до Комісії ДФС України.
23.11.2018 комісією ДФС України було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №998396/30959112, яким ПП РЕМХОЛОД відмовлено у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №63 від 22.11.2017.
Позивач оскаржив рішення від 23.11.2018 №998396/30959112 в адміністративному порядку, однак рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 06.12.2018 скаргу ПП РЕМХОЛОД було залишено без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.
Не погодившись із рішенням про відмову у реєстрації податкової накладної 23.11.2018 №998396/30959112, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що за приписами абзаців "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Положенням п. 188.1 ст. 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Відповідно до абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами пункту 201.7 статті 201 цього Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
На виконання вищевказаних норм законодавства, позивачем виписано податкову накладну та засобами електронного зв`язку направлено контролюючому органу на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно із пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений в Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1246 податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) - електронний документ, який складається платником податку до податкової накладної відповідно до вимог Кодексу в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
За правилами пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки наявності, у тому числі, підстав для зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Постановою КМУ від 21.02.2018 №117 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (далі Порядок №117).
Згідно п. 13 Порядку №117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;
2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;
3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Пунктом 14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Відповідно до п.15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.
У позовній заяві зазначено, що позивачем подано до ДФС України пояснення та документи про підтвердження реальності здійснення операції по податковій накладній, реєстрацію якої було зупинено. У відзиві відповідач 2 вказав, що комісією ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття Комісією рішення про реєстрацію податкової накладної» прийнято рішення №998396/30959112 від 23.11.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №63 від 22.11.2017 в ЄРПН.
З аналізу норм чинного законодавства випливає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у квитанції від 23.11.2017 по податковій накладній №63 від 22.11.2017 та у квитанції від 08.12.2017 щодо розрахунку коригування від 27.09.2017 №90 фіскальним органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16. статті 201 ПК України, не вказано конкретного виду критеріїв оцінки ступеня ризику, та не зазначено вичерпного переліку документів, які необхідно надати до фіскального органу.
Рішенням Комісії ДФС України від 23.11.2018 №998396/30959212 відмовлено в реєстрації податкової накладної від 22.11.2017 №63, однак не зазначено підстави відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішення про відмову, за відсутності визначеного комісією вичерпного переліку необхідних для надання документів та за умови ненаведення комісією доказів того, що подані платником документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність таких рішень.

При цьому слід зазначити, що такі рішення Комісії ДФС України є і актами індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації ДФС України №998396/30959112 від 23.11.2018 не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та породжують їх неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Суд враховує той факт, що надані позивачем документи підтверджували фактичне здійснення операції з постачання товару на адресу контрагента, що було достатніми для реєстрації спірної податкової накладної.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області про відмову в реєстрації податкової накладної прийняте необґрунтовано, з порушенням вимог зазначених нормативно-правових актів, оскільки не містить чітко визначених підстав для прийняття комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної,відтак, позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення).

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДПС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

За таких обставин та враховуючи той факт, що спірне рішення про відмову в реєстрації податкової накладної визнано судом протиправним та скасовано, з урахуванням положень пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, а також абзацу 9 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа 8; код за ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №63 від 22.11.2017р. на загальну суму 441 067,16 грн. (чотириста сорок одна тисяча шістдесят сім грн. 16 коп.), в т.ч. ПДВ - 73511,19грн., складеною позивачем на адресу ТОВ ТЕХМАМОНТАЖ датою її фактичного направлення та зобов`язання Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа 8; код за ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування №90 від 27.09.2017р. до податкової накладної №35 від 10.07.2017р. на загальну суму 600000,00 (шістсот тисяч гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ -100000,00 грн., складеного позивачем на адресу ФГ Відродження у зв`язку з поверненням грошових коштів покупцю, датою його фактичного направлення.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява №28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункті 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У даному випадку, зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ПП РЕМХОЛОД є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та є належним способом захисту порушеного права.

Щодо строку звернення з позовом до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень (органів ДФС) встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частина третя цієї статті визначає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець визначив, що іншими законами можуть бути встановлені окремі строки звернення до суду про оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, і встановив спеціальні правила звернення до суду платника податків.

Відповідно до пункту 56.23 статті 56 ПК України рішення про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Так, за пунктом 56.18 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення;

Статтею ж 102 ПК України передбачено строк давності тривалістю 1095 днів.

За пунктом 56.19 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Аналіз пунктів 56.18 та 56.19 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що ці норми по-різному регулюють питання строків судового оскарження рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і тому існує колізія норм.

Отже, у податкових спорах застосовуються положення пункту 56.18 статті 56 ПК України . Таким чином, строк позовної давності щодо оскарження рішення контролюючого органу становить 1095 днів із дня отримання такого рішення, незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове розв`язання спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження.

Крім того, слід звернути увагу, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

За приписами чинного законодавства, суд, отримавши позов, зобов`язаний з`ясувати чи має місце порушення суб`єктивних прав, свобод чи інтересів особи. У разі наявності порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав за межами, встановлених строків КАС України та ПК України , суд може поновити їх та вирішити спір по суті (задовольнити вимоги) чи залишити заяву без розгляду.

У випадку, коли суб`єктивне право, свободи або інтереси не порушені, а відтак і не підлягають судовому захисту, застосування строків звернення до суду є помилковим. Іншими словами, інститут строків застосовується лише у разі реального порушення суб`єктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.06.2018 р. у справі №805/1146/17-а та Сьомий апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 р. у справі №0240/2172/18-а, щодо оскаржень рішень органів ДФС по зупиненню реєстрації податкових накладних.

Отже, підсумовуючи викладене вище, строк на звернення до суду, щодо зупинення податкових накладних складає 1095 днів із дня отримання такого рішення, незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове розв`язання спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження.

Таким чином, суд не бере до уваги доводи представника відповідача -Головного управління ДПС у Дніпропетровській області стосовно того, що позивач скористався своїм правом та оскаржив у адміністративному порядку рішення комісії ГУ ДФС у Дніпропетровській області за результатами розгляду якої комісією ДФС з питань розгляду скарг прийнято рішення від 06.12.2018 №48849/30959112/2 про відмову у реєстрації податкової накладної від 22.11.2017 №63 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов ПП «Ремхолод» необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь Приватного підприємства РЕМХОЛОД (49055, м. Дніпро, пр. О. Поля, 129-6/226, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України () відповідно до платіжного доручення №526269 від 21.08.2020, оригінал якого міститься в матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 134, 139, 243-246, 250, 255,262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного підприємства РЕМХОЛОД (49055, м. Дніпро, пр. О. Поля, 129-6/226, ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, пл. львівська, 8, ), Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) про визнання рішення та квитанції протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, або відмову в такій реєстрації, №998396/30959112 від 23.11.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №63 від 22.11.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа 8; код за ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №63 від 22.11.2017р. на загальну суму 441 067,16 грн. (чотириста сорок одна тисяча шістдесят сім грн. 16 коп.), в т.ч. ПДВ - 73511,19грн., складеною позивачем на адресу ТОВ ТЕХМАМОНТАЖ датою її фактичного направлення.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо зупинення реєстрації розрахунку коригування №90 від 27.09.2017р. до податкової накладної №35 від 10.07.2017р. (квитанція №1 Державної фіскальної служби України № від 08.12.2017р.) в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 600000,00 (шістсот тисяч гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ-100000,00грн., складеного позивачем на адресу ФГ Відродження у зв`язку з поверненням грошових коштів покупцю, датою його фактичного направлення.

Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа 8; код за ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування №90 від 27.09.2017р. до податкової накладної №35 від 10.07.2017р. на загальну суму 600000,00 (шістсот тисяч гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ -100000,00 грн., складеного позивачем на адресу ФГ Відродження у зв`язку з поверненням грошових коштів покупцю, датою його фактичного направлення.

Стягнути на користь Приватного підприємства РЕМХОЛОД (49055, м. Дніпро, пр. О.Поля, 129-6/226, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1051,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 526269 від 21.08.2020, оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Стягнути на користь Приватного підприємства РЕМХОЛОД (49055, м. Дніпро, пр. О. Поля, 129-6/226, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1051,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 526269 від 21.08.2020, оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко