Справа № 161/8/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року ЛуцькСправа № 161/8/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2016 ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення від 26.12.2016 № 1206 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку №2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання призначити і виплачувати пенсію на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу роботи період роботи з 18.10.1983 по 30.09.1987 та з 22.08.1992 по 05.06.1994 у Луцькому заводі виробів із пластмас, з 20.12.2016, тобто з дати звернення із заявою про призначення пенсії.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.10.2020 скасовано постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суд від 26.04.2017 у даній справі, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2020 дану справу передано на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду, до якого справа надійшла 03.12.2020 та автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю для її розгляду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 дану справу прийнято до провадження, ухвалено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово. Водночас допущено заміну первісного відповідача Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2016 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах, за списком № 2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки вона має достатній пільговий стаж роботи та досягла відповідного пенсійного віку для призначення пільгової пенсії. Її загальний трудовий стаж становить 37 років 07 місяців 24 дні, з них пільговий стаж роботи за списком № 2 за період з 01.10.1987 по 02.07.1992 на посаді майстра по виробництву полістирольних плівок і ниток, старшого інженера - технолога в цеху з виробництва полістирольних плівок і ниток в хімічному виробництві виробів із пластмас гарячим способом на Луцькому заводі виробів з пластмас, що становить 06 років 08 місяців 24 дні. Однак, рішенням ЛО УПФ України у Волинській області від 26.12.2016 року № 206 їй було відмовлено у призначені такої пенсії у зв`язку з тим, що зарахувати період роботи з 18.10.1983 по 30.09.1987 та з 22.08.1992 по 05.06.1994 до пільгового стажу роботи по списку № 2 немає підстав, оскільки підприємством не надані документи передбачені п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Вважає дане рішення таким, що порушує її законні права та інтереси. На підставі наведеного, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію на пільгових умовах по списку № 2, зарахувавши у її пільговий трудовий стаж роботу за періоди з 18.10.1983 по 30.09.1987 та з 22.08.1992 по 05.06.1994 у Луцькому заводі виробів з пластмас, з 20.12.2016.

В поданих суду запереченнях на позовну заяву від 16.02.2017 та у відзиві на позовну заяву від 29.12.2020 представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні мотивуючи тим, що відповідач не мав законних підстав зарахувати спірний період роботи позивача, оскільки такий не підтверджений уточнюючою довідкою підприємства та атестацією робочих місць.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 20.12.2016 ОСОБА_1 звернулась до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про призначення пенсії згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (на момент звернення їй виповнилося 54 роки).

Загальний трудовий стаж позивача становить 37 років 07 місяців 24 дні.

Відповідно до копії дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 та копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу з 01.10.1987 по 21.08.1992 ОСОБА_1 працювала на Луцькому заводі виробів з пластмас на посаді майстра по виробництву полістирольних плівок і ниток, старшого інженера-технолога в цеху з виробництва полістирольних плівок і ниток в хімічному виробництві виробів із пластмас гарячим способом.

Відповідно до копії довідки № 99 від 30.11.2016, виданої ПАТ «Луцькпластмас» (перейменовано з Луцького заводу виробів з пластмас), ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Луцькому заводі виробів із пластмас. За період з 01.10.1987 по 21.08.1992 виконувала роботу майстра по виробництву полістирольних плівок і ниток, старшого інженера-технолога в цеху з виробництва полістирольних плівок і ниток в хімічному виробництві виробів із пластмас гарячим способом за посадою керівники, спеціалісти, зайняті в хімічному виробництві виробів гарячим способом із пластмас, яка передбачена списком № 2 розділ Х підрозділів 2,11 на підставі Постанови Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1992.

Стаж роботи позивача на посадах, передбачених Списком № 2, підтверджений копією довідки № 99 від 30.11.2016, виданої ПАТ «Луцькпластмас», та довідки № 47 від 30.11.2016 про фактично відроблені дні, та складає 06 років 08 місяців 24 дні.

Висновком № 09-05/16-01 від 13.05.2008 Головного управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, складеним за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці у ВАТ «Луцькпластмас» встановлено, що атестація робочих місць проведена із численними порушеннями, що є підставою для скасування наказу від 26.12.1996 № 264 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці».

Наказом ВАТ «Луцькпластмас» № 51а від 19.05.2008 скасовано з 19.05.2008 дію наказу №264 від 26.12.1996 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці».

20.12.2016 позивач звернулася до Луцького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Волинської області з заявою про призначення їй пенсії на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням від 26.12.2016 № 206 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Період роботи з 18.10.1983 по 30.09.1987 та з 22.08.1992 по 05.06.1994 до пільгового стажу роботи по Списку №2 немає підстав, оскільки підприємством не надані документи, передбачені пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, та у зв`язку із визнання державною експертизою з умов праці наказу № 264 від 26.12.1996 про результати атестації недійсним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі також - Закон №1788, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон №1058, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який згідно з преамбулою розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01.01.2004 Закон №1058 є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цьогоЗакону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 16 наведеного розділу Закону №1058 визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відмовляючи у зарахуванні позивачу періоду роботи з 18.10.1983 по 30.09.1987 та з 22.08.1992 по 05.06.1994 до пільгового стажу роботи по Списку №2 пенсійний орган виходив з того, що підприємством не надані документи, передбачені пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, та у зв`язку із визнання державною експертизою з умов праці наказу № 264 від 26.12.1996 про результати атестації недійсним.

З такими твердженнями суд не погоджується з огляду на наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі також - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі також - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає:ї установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Проаналізувавши наведене суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. Водночас особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №398/2728/16-а та №678/65/17.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з якою особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що скасування наказом ВАТ «Луцькпластмас» № 51а від 19.05.2008 дії наказу №264 від 26.12.1996 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» не може мати наслідком позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах, у звязку із незарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на підприємстві, атестація робочих місць за який скасована.

Водночас, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, (тут і далі також - Порядок № 637, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Таким чином, наданими позивачем документами, а саме копією дубліката трудової книжки позивача, копіями довідок № 99 від 30.11.2016 та № 47 від 30.11.2016, виданих ПАТ «Луцькпластмас» (перейменовано з Луцького заводу виробів з пластмас) підтверджено період роботи ОСОБА_1 з 18.10.1983 по 30.09.1987 та з 22.08.1992 по 05.06.1994 у Луцькому заводі виробів з пластмас, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплачений згідно з квитанцією від 04.01.2017 №0.0.679478764.1.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 26.12.2016 № 206 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши у пільговий трудовий стаж роботу за періоди з 18.10.1983 по 30.09.1987 та з 22.08.1992 по 05.06.1994 у Луцькому заводі виробів з пластмас, перейменованого на ВАТ «Луцькпластмас», з 20 грудня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ).

Суддя Р.С. Денисюк