Справа № 280/1773/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2021 року м. Дніпросправа № 280/1773/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року (суддя Максименко Л.Я., повний текст рішення складено 17.07.2020) в адміністративній справі

за позовом Фермерського господарства «Орбіта-СМ»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Фермерського господарства «Орбіта-СМ», в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.12.2019 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 520100,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 130025,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 21.01.2019 по 23.01.2019 та з 19.04.2019 по 10.05.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у Запорізькій області було проведено документальну планову виїзну перевірку Фермерського господарства «Орбіта-СМ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 16.05.2019 № 283/08-01-14-17/23788166.

У зв`язку з поданням платником податків заперечень на Акт перевірки ГУ ДФС проведено позапланову виїзну перевірку ФГ «Орбіта-СМ», за результатами якої складено Акт № 484/08-01-14-17/23788166 від 06.08.2019.

В ході перевірки було встановлено порушення з боку позивача: пп.14.1.36, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 86.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п.п. 188.1, 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п.п. 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 2358877,00 грн.; ст. 201, п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, а саме не зареєстровано протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), податкові накладні на суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 1838777,00 грн.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області 13 серпня 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № , згідно з яким ФГ «Орбіта-СМ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 2165130,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 541282,50 грн.; № , згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 193747,00 грн.; № , згідно з яким до позивача застосовано штраф на загальну суму 1838777,00 грн.

В результаті адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, на підставі рішення ДПС України № 11572/6/99-00-08-05-01 від 02.12.2019, податкове повідомлення-рішення № скасовано повністю, податкові повідомлення-рішення № та № скасовані в частині встановленого перевіркою заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2018 року на суму 1838777,00 грн. та на суму штрафних санкцій у відповідній частині, в іншій частині податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 13.08.2019 № та № залишено без змін.

Враховуючи результати оскарження попередньо прийнятих податкових повідомлень-рішень, ГУ ДПС у Запорізькій області 11 грудня 2019 року винесено податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого ФГ «Орбіта-СМ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 520100,00 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 130025,00 грн.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими правочини, укладені ФГ «Орбіта СМ» з TOB «Еко-Фабрика» та TOB «Неокомпост», не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Матеріалами справи підтверджено, що між ФГ «Орбіта-СМ» (покупець) та TOB «Еко-Фабрика» (постачальник) було укладено договір № 20.08-18-1 від 20.08.2018, предметом якого є поставка біогумусу.

Аналогічний договір за № 01.09-18-1 від 01.09.2018 було укладено позивачем з TOB «Неокомпост».

На виконання вищеназваних договорів сторонами були складені: видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні. Розрахунок між сторонами проведено у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями. Копії вказаних документів містяться у матеріалах справи.

Колегія суддів зазначає, що первинний документ має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. При цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В Акті перевірки та в обґрунтування апеляційної скарги контролюючий орган зазначає, що операції з контрагентами позивача неможливо підтвердити, враховуючи відсутність трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які необхідні для виконання таких робіт.

Разом з тим суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими такі доводи апелянта, адже висновки суб`єкта владних повноважень щодо нереальності господарських операцій не можуть ґрунтуватися лише на інформації, що міститься у податковій базі відносно контрагентів платника податків. Такі висновки можуть бути здійснені на підставі первинних документів та об`єктивної перевірки фактичних обставин господарських правовідносин. Податковим органом не надано жодних доказів щодо проведення зустрічних звірок контрагентів позивача для відпрацювання податкових ризиків з ПДВ, жодні первинні документи, які перебувають у контрагентів позивача, не досліджувалися, що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства. Тобто, висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації щодо контрагентів позивача.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежне виконання податкових зобов`язань контрагентами позивача тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Щодо доводів апелянта про невідповідність даних, зазначених у ТТН, та неможливість здійснення перевезення у дні, зазначені у ТТН, з урахування ваги товару та відстані між пунктами навантаження та розвантаження товару, колегія суддів зазначає, що п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Матеріалами справи підтверджено, що надані до перевірки ТТН місять всі необхідні та достатні реквізити, що дають можливість ідентифікувати вантаж з відповідними поставками товару згідно з договорами, укладеними позивачем з TOB «Еко-Фабрика» та TOB «Неокомпост».

Також позивачем надано пояснення, які не спростовані відповідачем, щодо умов перевезення товару, руху транспортних засобів, що в сукупності з дослідженими товарно-транспортними документами дає можливість встановити перевезення придбаного товару декількома транспортними засобами та декількома водіями, які рухалися у різні проміжки часу, що спростовує доводи апелянта про неможливість фактичного здійснення перевезення товарно-матеріальних цінностей.

Також матеріалами справи підтверджується використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, а саме використання добрив для вирощування сільськогосподарської продукції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року в адміністративній справі № 280/1773/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 12 січня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 12 січня 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров