Справа № 240/2361/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 січня 2021 року м. Житомир справа № 240/2361/20
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Нагірняк М.Ф.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати.
Заявою від 24.03.2020року Позивач уточнила позовні вимоги, а саме:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області від 24.01.2020року №3-к про звільнення з 27.01.2020року з посади завідувача сектору охорони здоров`я;
- визнати Позивача звільненою з посади завідувача сектору охорони здоров`я Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області за п.1 ст.40 КЗпП України в день постановляння судового рішення в даній справі;
- стягнути з Відповідача середній заробіток на весь час вимушеного прогулу.
Ухвалою суду від 04.03.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Підготовчі судові засідання у справі, призначені на 27.03.2020року, на 28.04.2020року на 20.05.2020року, на 09.06.2020року, на 06.07.2020року, на 28.07.2020року, на 08.09.2020року, на 01.10.2020року та на 26.10.2020року не відбулися по причині неявки сторін та подання до суду відповідних клопотань.
Ухвалою суду від 26.10.2020року закрито підготовче провадження у справі і її призначено до судового розгляду по суті.
Судові засідання у справі, призначені на 26.11.2020року та на 17.12.2020року не відбулися по причині неявки сторін та подання до суду відповідних клопотань.
Як зазначено в уточнених позовних вимогах Позивача, оскаржуване розпорядження є незаконним, так як фактично сектор охорони здоров`я Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області ліквідовано лише з 13.03.2020року, що підтверджується відповідним записом в Єдиному державному реєстрі, а звільнення відбулося з 27.01.2020року. Позовних вимог про поновлення на посаді Позивачем відповідно до заяви про уточнення позовних вимог не заявлено.
На думку Позивача, суд повинен визнати її звільненою з даної посади за п.1 ст.40 КЗпП України з дня постановляння судового рішення в даній справі та стягнути з Відповідача середній заробіток на весь час вимушеного прогулу.
В судові засідання Позивач не прибула, направила до суду відповідь на відзив та клопотання про розгляд справи без її участі.
Представник Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області, Відповідача у справі, в судові засідання не прибув, направив до суду відзив на позов та систематичні клопотання про перенесення судових засідань у справі.
Як зазначено у відзиві, по причині реформування, децентралізації органів влади та оптимізації структури і штатної чисельності Новоград-Волинської районної державної адміністрації розпорядженням №247 від 26.11.2019року сектор охорони здоров`я ліквідовано як окрему юридичну особу без правонаступництва. Відповідно до вказаного розпорядження Позивача 26.11.2019року було повідомлено про майбутнє звільнення , яке мало відбутися 27.01.2020року. Позивача правомірно звільнено із займаної посади в силу вимог п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу"та п.1 ст.40 КЗпП України.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, власником або уповноваженим ним органом у випадку ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, регулюються правовими нормами Кодексу законів про працю України, Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року N889-VIII (надалі-Закон N889-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.
В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 , Позивач по даній справі, перебувала в трудових відносинах з Новоград-Волинською районною державною адміністрацією Житомирської області та працювала на посаді завідувача сектору охорони здоров`я цієї адміністрації (а.с.10).
Згідно оскаржуваного розпорядження голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області від 24.01.2020року №3-к Позивача було звільнено із займаної посади з 27 січня 2020року у зв`язку з ліквідацією сектору охорони здоров`я, відповідно до пункту 1-1 ч.1 ст.87 Закону N889-VIII та пункту 1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (а.с.9).
Безспірно, в розумінні вимог п.4 ч.1 ст.83 Закону N889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).
Як зазначено в пункті 1-1 ч.1 ст.87 Закону N889-VIII, ліквідація державного органу є самостійною підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.
Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законами, а саме Законом України "Про центральні органи виконавчої влади", де, крім іншого, у статті 5 визначені повноваження Уряду щодо реорганізації та ліквідації центральних органів виконавчої влади, її територіальних підрозділів.
В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що ліквідація сектору охорони здоров`я Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області була зумовлена розпорядженням Відповідача від 26.11.2019року за №247 "Про упорядкування структури Новоград-Волинської районної державної адміністрації" (а.с.6).
Разом з тим, правомірність вказаного розпорядження Відповідача Позивачем не оскаржується, а тому в силу вимог ст.9 КАС України не є предметом судового розгляду.
Як зазначено в ч.1 ст.4 Закону N889-VIII, державна служба здійснюється з дотриманням принципу верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави та забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження.
За приписами статті 5 Закону N889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Згідно з статтею 5-1 Кодексу законів про працю України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Разом з тим, суд враховує, що Законом України від 14 січня 2020 року N 440-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" внесено зміни до низки законодавчих актів, зокрема, до Закону N889-VIII.
Наразі відповідно до абзацу першого частини третьої статті 87 Закону N889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби, до яких відноситься і Відповідач у справі, попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
Отже, при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу чи його ліквідації пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.
Тобто, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення наразі врегульована положеннями Закону N889-VIII.
Отже, при звільненні державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону N889-VIII, положення статті 49-2 Кодексу законів про працю України не застосовуються.
Зазначене свідчить, що доводи Позивача щодо недотримання Відповідачем вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України при її звільненні не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Безпідставними є також доводи Позивача щодо можливості її звільнення із займаної посади виключно в день внесення запису про ліквідацію сектору охорони здоров`я Новоград-Волинської районної державної адміністрації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Безспірно, як зазначено в дослідженому судом витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис про державну реєстрацію припинення сектору охорони здоров`я Новоград-Волинської районної державної адміністрації як юридичної особи внесено 13.03.2020року.
Разом з тим, Позивач безпідставно та довільно широко трактує вимоги статті 87 Закону N889-VIII.
Відповідно до вказаних приписів статті 87 Закону N889-VIII (в редакції на час спірних відносин) на Відповідача покладено виключно обов`язок щодо своєчасного попередження державного службовця із таким звільненням.
Приписи статті 87 Закону N889-VIII не містять жодних вимог щодо звільнення державного службовця із займаної посади у зв`язку із ліквідацією державного органу виключно в день внесення запису про таке припинення юридичної особи.
Як визнається сторонами, Позивач про наступне звільнення у зв`язку із ліквідацією сектору охорони здоров`я Новоград-Волинської районної державної адміністрації була попереджена 26.11.2019року, а звільнена із займаної посади з 27.01.2020року, тобто з дотримання строків.
Безпідставними є також доводи Позивача щодо порушення її прав, зумовлених позбавленням її статусу голови ліквідаційної комісії по припиненню сектору охорони здоров`я Новоград-Волинської районної державної адміністрації як юридичної особи.
Дійсно, розпорядженням Відповідача від 26.11.2019року за №247 "Про упорядкування структури Новоград-Волинської районної державної адміністрації" Позивач була призначена головою ліквідаційної комісії з припинення сектору охорони здоров`я Новоград-Волинської районної державної адміністрації як юридичної особи.
Розпорядженням Відповідача від 12.03.2020року за №134 змінено склад ліквідаційної комісії з припинення сектору охорони здоров`я Новоград-Волинської районної державної адміністрації як юридичної особи, в тому числі змінено голову цієї комісії та замість Позивача призначено іншу особу (а.с.44).
Разом з тим, правомірність вказаних розпоряджень Відповідача Позивачем не оскаржується, а тому в силу вимог ст.9 КАС України не є предметом судового розгляду в межах даної адміністративної справи.
Загальновідомо, що в силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі викладеного суд робить висновок, що оскаржуване розпорядження Відповідача щодо звільнення Позивача прийнято на підставі вимог чинного законодавства, та в межах повноважень Відповідача, із урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому підстави для його визнання протиправним та скасування і задоволення позову - відсутні.
З огляду на правомірність звільнення Позивача та не заявлення Позивачем позовних вимог про поновлення на посаді, відсутні підстави для зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з дня звільнення по день ухвалення судового рішення.
Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк