Справа № 440/6282/20
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6282/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі-відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформлене наказом №17395-СГ від 30.10.2020 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що останній 01.09.2020 подав на затвердження до ГУ Держгакадастру у Полтавській області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, проте наказом №15881-СГ від 22.09.2020 йому відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з огляду на те, що за інформацією міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві ГУ Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га знаходиться у водоохоронній зоні. Позивач повідомив, що після доопрацювання проекту землеустрою звернувся із заявою про його затвердження, проте наказом №17395-СГ від 30.10.2020 йому вдруге відмовлено у його затвердженні з аналогічних підстав. Позивач наголосив, що у проекті землеустрою уточнено межі земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність та зазначив, що спірна земельна ділянка розміщена поза зоною водоохоронних обмежень. Також, позивач звертає увагу на те, що проект землеустрою містить висновок експерта державної експертизи, згідно з яким проект землеустрою виготовлено відповідно до законодавства. Зазначив, що державна реєстрація земельної ділянки на підставі поданого проекту землеустрою свідчить про відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства та документації із землеустрою. Позивач зауважив, що у разі погодження проекту землеустрою відповідач позбавлений можливості приймати альтернативні рішення крім як рішень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

26.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.21-24/, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні повністю, посилаючись на інформацію, викладену у листі міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, згідно з якою земельна ділянка :00:008:0032 відповідно до матеріалів "Технической документации по установлению водоохранных зон и прибрежных полос малых рек и водоемов Полтавского района Полтавской области 1981 года", що зберігається у фонді документації із землеустрою Полтавського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою, потрапляє в межі водоохоронної зони. Крім того, в документації із землеустрою потребується уточнення даних щодо місця розташування земельної ділянки, передбаченої до відведення.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с.16-17/.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 22.07.2015 Київським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області /а.с.7/.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 02.04.2020 №9459-СГ надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів, що підтверджується матеріалами проекту землеустрою.

ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ-01.03) гр. ОСОБА_1 за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області /а.с.32-53/.

Згідно з висновком про розгляд документації із землеустрою від 06.08.2020 №12616/82-20, що складений експертом державної експертизи Трохановською О.А., проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ-01.03) гр. ОСОБА_1 за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області погоджений та відповідає земельному законодавству. Підпунктом 5 пункту 6 вказаного висновку підтверджено, що обмеження щодо використання земельної ділянки відсутні /а.с.10, 54/.

17.08.2020 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та присвоєно кадастровий номер :00:008:0032. Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, не зареєстровані, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с.55-57/.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" №15881-СГ від 22.09.2020 відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :00:008:0032, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні земельної ділянки у власність з таких підстав: статтею 58 Земельного кодексу України та статтею 87 Водного кодексу України встановлено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок та вносяться до Державного земельного кадастру. За інформацією міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві ГУ Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га знаходиться у водоохоронній зоні. У проекті землеустрою необхідно уточнити дані щодо розміщення земельної ділянки відносно водних об`єктів прибережних захисних смуг, водохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05). В акті приймання-передачі межових знаків на зберігання відповідно додатку 2 до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межових знаками, уточнити умови надання земельної ділянки (власність, оренда) (необхідне підкреслити) власник /користувач /а.с.8/.

05.10.2020 позивач повторно подав до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області заяву /а.с.26/ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки :00:008:0032 сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та земельну ділянку передати у власність, до якої додав проект землеустрою, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та коректурний аркуш.

За змістом коректурного аркушу про усунення зауважень, викладених у наказі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №15881-СГ від 22.09.2020, зауваження усунено наступним чином: 1) під час землевпорядного проектування було уточнено межі прибережної захисної смуги та запроектовано земельну ділянку таким чином, щоб вона не входила у прибережну захисну смугу (стор.18, 44 проекту); 2) в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання відповідно додатку 2 до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межових знаками уточнено умови надання земельної ділянки (власність, оренда) власник /користувач (стор.22 проекту) /а.с. 57/.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" №17395-СГ від 30.10.2020 відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :00:008:0032, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні земельної ділянки у власність з таких підстав: статтею 58 Земельного кодексу України та статтею 87 Водного кодексу України встановлено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок та вносяться до Державного земельного кадастру. За інформацією міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві ГУ Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га знаходиться у водоохоронній зоні. У проекті землеустрою необхідно уточнити дані щодо водоохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межових знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 №76 із змінами. Крім того, в документації із землеустрою потребують уточнення дані щодо місця розташування земельної ділянки, передбаченої до відведення /а.с.25/.

ОСОБА_1 , вважаючи наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №17395-СГ від 30.10.2020 протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

За змістом ч. 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 116 ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частинами 9-11 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз норм Земельного кодексу України свідчить, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 06.03.2019 по справі №1640/2594/18.

З наказу №17395-СГ від 30.10.2020 слідує, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :00:008:0032, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні земельної ділянки у власність з таких підстав: статтею 58 Земельного кодексу України та статтею 87 Водного кодексу України встановлено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок та вносяться до Державного земельного кадастру. За інформацією міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві ГУ Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га знаходиться у водоохоронній зоні. У проекті землеустрою необхідно уточнити дані щодо водохоронних зон та наявності (відсутності) водоохоронних обмежень (код 05); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межових знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 №76 із змінами. Крім того, в документації із землеустрою потребують уточнення дані щодо місця розташування земельної ділянки, передбаченої до відведення /а.с.25/.

Надаючи оцінку викладеним у наказі від №17395-СГ від 30.10.2020 мотивам відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд виходить з такого.

Відповідно до частин 1- 3 статті 87 Водного кодексу України від 06.06.1995 №213/95-ВР для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони.

Водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється.

На території водоохоронних зон забороняється: 1) використання стійких та сильнодіючих пестицидів; 2) влаштування кладовищ, скотомогильників, звалищ, полів фільтрації; 3) скидання неочищених стічних вод, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар`єри тощо), а також у потічки.

Зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами (частина 5 статті 87 Водного кодексу України).

Статтею 1 ВК України передбачено, що прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.

Статтею 88 ВК України передбачено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

Аналогічні за змістом положення закріплені у статті 60 Земельного кодексу України.

Статтею 79 Водного кодексу України визначено, що залежно від водозбірної площі басейну річки поділяються на великі, середні та малі. До малих належать річки з площею водозбору до 2 тис. квадратних кілометрів.

Річка Полузір`я належить до малих річок, що не заперечується сторонами, відтак прибережна захисна смуга річки має визначатися шириною 25 метрів уздовж урізу води (у меженний період).

У коректурному аркуші про усунення зауважень, викладених у наказі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №15881-СГ від 22.09.2020, поданому позивачем із повторною заявою про затвердження проекту землеустрою, зазначено, що відповідно до аналітичних шарів Публічної кадастрової карти України ("Умовна прибережна захисна смуга") земельна ділянка частково входить до умовної прибережної захисної смуги, але під час топографо-геодезичних робіт по зніманню території, було уточнено місце розташування водного об`єкта - річки Полузір`я, яка відноситься до малих річок. Під час землевпорядного проектування було уточнено межі прибережної захисної смуги та запроектовано земельну ділянку таким чином, щоб вона не входила у прибережну захисну смугу (стор.18, 44 проекту).

Суд зауважує, що відповідачем у наказі № 17395-СГ від 30.10.2020 викладено мотиви відмови у затвердженні проекту землеустрою, аналогічні наведеним у наказі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №15881-СГ від 22.09.2020, при цьому не надано оцінки проектній документації з урахуванням усунення зауважень, викладених у наказі №15881-СГ від 22.09.2020, в тому числі коректурному аркушу.

Суд також наголошує, що у наказі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 17395-СГ від 30.10.2020 наявні посилання на те, що за інформацією міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві ГУ Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га знаходиться у водоохоронній зоні, водночас не конкретизовано, до якої водоохоронної зони (прибережної захисної смуги чи іншої) належить земельна ділянка.

За змістом листа міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №16-0.181-1253/123-20 від 25.11.2020 /а.с.27/ земельна ділянка :00:008:0032 відповідно до матеріалів "Технической документации по установлению водоохранных зон и прибрежных полос малых рек и водоемов Полтавского района Полтавской области 1981 года", що зберігається у фонді документації із землеустрою Полтавського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою, потрапляє в межі водоохоронної зони. При цьому у листі також не зазначено, до якої водоохоронної зони потрапляє земельна ділянка.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 19 статті 186 Земельного кодексу України документація із землеустрою подається для проведення державної експертизи землевпорядної документації у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про державну експертизу землевпорядної документації". Згідно з абзацом сьомим частини 1 статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" від 17 червня 2004 року № 1808-IV обов`язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Суд зазначає, що питання знаходження земельної ділянки, кадастровий номер :00:008:0032, в межах водоохоронної зони підлягало ретельному з`ясуванню відповідачем під час розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою, оскільки за змістом частини 4 статті 83, частини 4 статті 84 ЗК України до земель комунальної та державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Верховний Суд України у постановах від 22.04.2015 № 6-52цс15, від 01.07.2015 №6-184цс15 дійшов висновку, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них».

Тобто, сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Водночас, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не може свідчити про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розмір і межі встановлено законом, а тому такі земельні ділянки, що належали до земель водного фонду, не можуть бути передані у приватну власність (постанова Верховного Суду України від 02.09.2014 у справі N3-52гс14).

Зазначені правові позиції щодо встановлення прибережної захисної смуги навіть за відсутності відповідного проекту землеустрою було підтримано Верховим Судом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №372/2180/15-ц; постанова Касаційного господарського суду від 25.04.2018 у справі №904/5974/16; постанова Касаційного адміністративного суду від 05.06.2019 у справі №806/3602/15).

Аналіз спірного наказу № 17395-СГ від 30.10.2020 дає підстави для висновку, що відповідач, обмежившись загальним посиланням на належність земельної ділянки до водоохоронної зони, не обґрунтував власну позицію зазначенням конкретної водоохоронної зони (прибережної захисної смуги чи іншої), що впливає на правовий режим земельної ділянки. Також в ході розгляду справи відповідачем не подано належних та достатніх доказів на підтвердження факту віднесення земельної ділянки до відповідної водоохоронної зони.

Крім того, суд повторює, що відповідачем не надано оцінки проектній документації з урахуванням усунення зауважень, викладених у наказі №15881-СГ від 22.09.2020, в тому числі коректурному аркушу.

Щодо зауважень відповідача у спірному наказі про необхідність приведення акту приймання-передачі межових знаків на зберігання у відповідність до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межових знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 №76 із змінами, суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано, у чому саме полягає не відповідність акту приймання-передачі межових знаків на зберігання вимогам вищенаведеної Інструкції.

Також безпідставними та необґрунтованими є посилання відповідача на необхідність уточнення меж земельної ділянки.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування правомірності спірного наказу, а тому, враховуючи викладені обставини, суд дійшов до висновку, що відмова відповідача у затвердженні ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з підстав, наведених у наказі №17395-СГ від 30.10.2020, є протиправною.

Відтак, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №17395-СГ від 30.10.2020 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Водночас, у частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 06.03.2019 по справі №1640/2594/18.

Враховуючи повноваження суду та предмет доказування у цій справі, наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №17395-СГ від 30.10.2020 перевіряється судом на предмет правомірності, виходячи лише із тих мотивів, які покладалися відповідачем в основу його винесення.

Беручи до уваги те, що відповідачем у наказі викладено обставини відмови у затвердженні проекту землеустрою не чітко, не конкретизовано, не обґрунтовано, суд позбавлений можливості дослідити їх для надання оцінки правомірності відмови.

За таких обставин, належним способом захисту та відновлення прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2020 (вх. №А-21509/0/25-20 від 05.10.2020) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:008:0032 із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів з урахуванням висновків суду.

За таких обставин позовна вимога про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області задоволенню не підлягає.

Водночас з метою ефективного захисту прав позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2020 (вх. №А-21509/0/25-20 від 05.10.2020) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:008:0032 із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів з урахуванням висновків суду.

Отже, адміністративний позов належить задовольнити частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 02.11.2020 /а.с.14/.

Зважаючи на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне покласти на нього судові витрати повністю та стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" №17395-СГ від 30.10.2020 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:008:0032 площею 2,0000 га за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2020 (вх. №А-21509/0/25-20 від 05.10.2020) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:008:0032 із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол