Справа № 140/15638/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

11 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15638/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про направлення справи разом з поданням до Верховного суду та розгляд справи за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої суми суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати судді Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 суддівської винагороди в обмеженому розмірі, за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року, згідно з статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року та стягнення недонарахованої та недоплаченої суми суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в сумі 195 905, 44 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

25 листопада 2020 року представником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області подано до суду відзив, у якому просить справу разом з поданням направити до Верховного суду для вирішення питання про її розгляд Верховим судом як судом першої інстанції у порядку визначеному статтею 290 Кодексу адміністративного судочинства України, а також розгляд справи проводи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Клопотання представника відповідача про направлення справи разом з поданням до Верховного суду та розгляд справи за правилами загального позовного провадження не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Як передбачено пунктом 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Цей перелік є вичерпним. Спір, що є предметом розгляду у даній адміністративній справі, не підлягає розгляду виключно за правилами загального позовного провадження.

За приписами частин першої, другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Як передбачено частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України , за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За приписами частини третьої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина друга статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, враховуючи, що дана справа не є справою, яка в розумінні частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України має розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження, виходячи з критеріїв, визначених частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження є необґрунтованим, підстав для її задоволення судом не встановлено, а тому зазначене клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Щодо направлення справи разом з поданням до Верховного суду для вирішення питання про її розгляд Верховим судом як судом першої інстанції у порядку визначеному статтею 290 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

За визначеннями, наведеними у пунктах 21 та 22 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо справа підлягає розгляду як зразкова у порядку, визначеному статтею 290 цього Кодексу.

Частиною десятою вказаної статті встановлено, що передача справи на вирішення Верховного Суду як зразкової справи здійснюється відповідно до вимог статті 290 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.

У поданні про розгляд справи Верховним Судом як зразкової зазначаються підстави, з яких суд, що надає подання, вважає, що справа має бути розглянута Верховним Судом як зразкова, в тому числі посилання на типові справи. До подання додаються матеріали справи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що інститут зразкової справи запроваджений з метою вирішення Верховним Судом питань застосування норм матеріального права у значній кількості адміністративних справ, які характеризуються аналогічними позовними вимогами та підставами виникнення спору, однаковими нормами, які регулюють спірні правовідносини, а також відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень. Разом з цим, звернення суду із поданням до Верховного Суду про розгляд справи Верховним Судом як судом першої інстанції є правом, а не обов`язком суду, який розглядає одну чи більше типових справ. У поданні про розгляд справи Верховним Судом як судом першої інстанції судом, що надає подання, повинні бути зазначені підстави для розгляду цієї справи як зразкової та перелічені типові справи з наведенням ознак, що вказують на аналогічні позовні вимоги та підстави виникнення спору, однакові норми, які регулюють спірні правовідносини тощо.

Суд зауважує, що зі змісту клопотання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області неможливо встановити наявність у переліку справ, який наведений у такому клопотанні, ознак типових справ, які характеризуються аналогічними позовними вимогами та підставами виникнення спору, однаковими нормами, які регулюють спірні правовідносини тощо.

Крім того, на переконання суду, вирішення спору за позовом ОСОБА_1 по суті заявлених вимог є можливим, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, що дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для направлення справи до Верховного суду для вирішення питання про її розгляд Верховим судом як судом першої інстанції у порядку визначеному статтею 290 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому клопотання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 248, 256, 257, 260, 262, 290 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про направлення справи разом з поданням до Верховного суду та розгляд справи за правилами загального позовного провадження, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Ф. А. Волдінер