Справа № 160/8641/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 160/8641/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 р. (суддя Віхрова В.С.) в адміністративній справі № 160/8641/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 10.06.2019, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації за лютий 2019 року на суму 1 526 702 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 763 351 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказувалось на помилковість висновків податкової перевірки про завищення податкового кредиту за лютий 2019 року на загальну суму 1 526 702 грн., що призвело до завищення суми заявленого бюджетного відшкодування податку на додану вартість по операціям з придбання товарів та послуг у контрагентів ТОВ «ТПК НОВАТЕК», ТОВ «ДОРВОДГАЗБУД», ТОВ «РИТМ», ТОВ «ЕНЕРГОАТІС», ТОВ «ЕНЕРГОЕКСПОРТ», ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД», ПП «ВКФ «ЕЛТІК». Позивач зазначав, що всі господарські операції, які вчинилися з цими контрагентами, підтверджуються первинними документами та мали реальний характер. Також, позивач вказував на підтвердження сум податкового кредиту по податку на додану вартість, попередньо включених до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду на наступним контрагентам: АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", ПП "ФАСТКОМ-УКРАЇНА", ТОВ "СХІДЕНЕРГОМАШ", ПрАТ "АЗОВКАБЕЛЬ", ТОВ "КРИВОРІЗЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ", ТОВ "ШНЕЙДЕР ЕЛЕКТРІК УКРАЇНА", ТОВ "СТОЖАРИ ЛТД", ПрАТ "ФАРЛЕП-ІНВЕСТ", ТОВ"СУЧАСНА СЕРТИФІКАЦІЯ ТА ІНСПЕКЦІЯ ССІ", ТОВ "ІНТЕРГЕОКОМ", ПП "МЕТ-АЛ", ВІДДІЛ ОСВІТИ ВИКОНКОМУ ІНГУЛЕЦЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ НАРОДНИХ ДЕПУТАТІВ М.КРИВОГО РОГУ, ПАТ "УКРТЕЛЕКОМ".

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення, ухвалити нове рішення, задовольнивши позов. Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

На підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України судом апеляційної інстанції здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - Офісом великих платників податків Державної податкової служби.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

У період з з 22.04.2019 р. по 15.05.2019 р. на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1.8 ст. 78 ПК України, наказу Офісу ВПП ДФС №882 від 22.04.2019 р., направлень на перевірку від 22.04.2019 р. №130/28-10-46-15, №131/28-10-46-15 посадовими особами Дніпропетровського управління Офісу ВПП ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питання дотримання вимог податкового законодавства при формуванні від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн. по декларації з ПДВ за лютий 2019 р., за результатами якої 17.05.2019 складений Акт №73/28-10-46-15/24432974. На підставі Акту перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 10.06.2019 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації за лютий 2019 року на суму 1 526 702 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 763 351 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції встановлено, що 10.06.2019 на підставі акту перевірки №73/28-10-46-15/24432974 Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № , яке міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с.93), а не № , про що помилково зазначено судом першої інстанції. Відтак, спірним у справі є податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації за лютий 2019 року на суму 1 526 702 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 763 351 грн.

За результатами перевірки та опрацювання відхилень, встановлених системою автоматизованого співставлення податкового кредиту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та зобов`язань контрагентів за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 встановлено порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на суму ПДВ 54 050,91 грн. внаслідок непідтвердження податковими накладними, зареєстрованими в ЄРПН, з яких (в розрізі контрагентів): АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" - 2078,28 грн., ПП "ФАСТКОМ-УКРАЇНА" - 28 570,42 грн., ТОВ "СХІДЕНЕРГОМАШ» - 8114,40 грн., ПАТ "АЗОВКАБЕЛЬ" - 9070,69 грн., ТОВ "КРИВОРІЗЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" - 2699,62 грн., ТОВ "ШНЕЙДЕР ЕЛЕКТРІК УКРАЇНА" - 2147,16 грн., ТОВ "СТОЖАРИ ЛТД" - 466,52 грн., ТОВ "ФАРЛЕП-ІНВЕСТ" - 656,77 грн., ТОВ "СУЧАСНА СЕРТИФІКАЦІЯ ТА ІНСПЕКЦІЯ "ССІ» - 188,00 грн., ТОВ "ІНТЕРГЕОКОМ" - 33,27 грн., ТОВ "МЕТ-АЛ" - 11,25 грн., ВІДДІЛ ОСВІТИ ВИКОНКОМУ ІНГУЛЕЦЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ НАРОДНИХ ДЕПУТАТІВ М.КРИВОГО РОГУ - 10,21 грн., ПАТ "УКРТЕЛЕКОМ" - 4,32 грн.

Колегія суддів враховує, що позивачем не надано аргументованих доводів на спростування висновків податкової перевірки в цій частині. Під час апеляційного провадження позивачем фактично визнано помилкове включення відповідних сум податку на додану вартість по зазначеним контрагентам (письмові пояснення від 24.11.2020, вх. 57442/20), у зв`язку з чим висновок контролюючого органу щодо завищення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» податкового кредиту на суму 54050,91 грн. є законним та обґрунтованим.

Щодо відсутності реального виконання умов договорів з ТОВ «ДОРВОДГАЗБУД», ТОВ «РИТМ», ТОВ «ТПК НОВАТЕК`ТОВ «ЕНЕРГОАТІС», ТОВ «ЕНЕРГОЕКСПОРТ», ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД», ПП «ВКФ «ЕЛТІК».

Згідно п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 200.1. статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4. статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Позивачем на підтвердження реального виконання умов господарських договорів до суду першої інстанції надані первинні документи.

ТОВ «ДОРВОДГАЗБУД» (т. 1 а.с.1-131), ТОВ «РИТМ» (т. 1 а.с.177-250), ТОВ «ТПК НОВАТЕК» (т. 1 а.с.159-164, т. 2 а.с.158), ТОВ «ЕНЕРГОАТІС» (т. 1 а.с.165-176, т. 3 а.с.47-55), ТОВ «ЕНЕРГОЕКСПОРТ» (т. 1 а.с.125-154), ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (т. 2 а.с.32-67), ПП «ВКФ «ЕЛТІК» (т. 1 а.с.153-158). Також позивачем надана інформація про видані пропуски працівникам контрагентів (т. 2 а.с.131, 238-246, т. 3 а.с.11-18).

Верховний Суд у постановах від 06.02.2018 у справах № 804/4940/14, 816/166/15-а вказував на те, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Відповідачем належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників не надано та не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо. Посилання відповідача на податкову інформацію щодо контрагентів позивача, як на підставу для відмови в задоволенні позову, на думку колегії суддів, є помилковим, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку. У разі підтвердження факту отримання товарно-матеріальних цінностей та послуг платник не може відповідати за порушення, допущені постачальниками, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб. Проте, посадовими особами відповідача під час здійснення контрольного заходу таких обставин не встановлено.

Висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються також на результатах аналізу податкової звітності постачальників та неможливості по ланцюгу постачання встановлення походження товару.

Колегія суддів зазначає, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу, на що також вказував Верховний Суд у зазначених вище рішеннях.

Крім того, позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості під час придбання у контрагента товару встановлювати його походження, а тому не може нести відповідальність з урахуванням обставин діяльності контрагента. Так само позивач позбавлений можливості впливати на контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України.

Колегія суддів зазначає, що господарські взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведена обставина відсутності законних підстав для формування позивачем податкового кредиту на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ «ДОРВОДГАЗБУД», ТОВ «РИТМ», ТОВ «ТПК НОВАТЕК`ТОВ «ЕНЕРГОАТІС», ТОВ «ЕНЕРГОЕКСПОРТ», ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД», ПП «ВКФ «ЕЛТІК», у зв`язку з чим спірне податкове повідомлення-рішення в цій частині не може вважатись правомірним.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції 19210 грн. та судового збору за подачу апеляційної скарги 28815 грн., всього на суму 48025 грн. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають відшкодуванню у пропорційному співвідношенні. Ціна позову 2290053 грн., задоволено на суму 2208976,95 грн., що складає 96,45%. Судові витрати, які підлягають відшкодуванню 46320 грн. (48025 грн. х 96,45%).

Невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 р. в адміністративній справі № 160/8641/19 скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте 10.06.2019 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 1472651,30 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій на суму 736325,65 грн.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» (ідентифікаційний код 24432974, вул. Криворіжсталі, 1 м. Кривий Ріг, 50095) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (ідентифікаційний код 43141471, вул. Дегтярівська, 11 Г, м. Київ, 04119) судові витрати на суму 46320 (сорок шість тисяч триста двадцять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 грудня 2020 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 січня 2021 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий