Справа № 160/11302/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
17.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2020 року №15 в частині не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , трактористом-машиністом у колгоспі, КСП ім. Калініна, СК «Прядівка» Царичанського району Дніпропетровської області, а саме: з 28.06.1982 року по 31.12.1982 року; з 01.01.1985 по 31.12.1985 року; з 01.02.1986 по 31.12.1987 року; з 01.02.1988 року по 31.01.1989 року; з 01.03.1989 року по 31.12.1992 року; з 01.02.1993 року по 31.12.1993 року; з 01.02.1994 року по 31.12.1994 року; з 01.02.1995 року по 31.12.1995 року; з 01.02.1996 року по 31.03.2000 року, відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути на Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та підтвердити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , стаж роботи (загальний і пільговий) на підставі записів в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 , виданої колгоспом ім. Калініна 18.07.1989 року, архівних довідок про стаж роботи та заробітну плату з урахуванням всіх періодів роботи позивача трактористом-машиністом в колгоспі ім.. Калініна, КСП ім.. Калініна та СК «Прядівка» Царичанського району Дніпропетровської області, а саме: з 28.06.1982 року по 31.12.1982 року; з 01.01.1985 по 31.12.1985 року; з 01.02.1986 по 31.12.1987 року; з 01.02.1988 року по 31.01.1989 року; з 01.03.1989 року по 31.12.1992 року; з 01.02.1993 року по 31.12.1993 року; з 01.02.1994 року по 31.12.1994 року; з 01.02.1995 року по 31.12.1995 року; з 01.02.1996 року по 31.03.2000 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.11.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про виклик та допит свідків.
Розглянувши вказане клопотання, судом встановлено наступне.
Відповідно до статті 92 Кодексу адміністративного судочинства України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.
У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити (ч.2 ст.92 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.92 КАС України заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відтак, подана позовна заява не належить розгляду в судовому засіданні, а тому клопотання про виклик свідка та допит в судовому засіданні не підлягає задоволенню в силу вимог ст. 263 КАС України.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
12.10.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач вказує на те, що в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Відповідно до наданих Комунальною установою «Царичанський районний трудовий архів» довідок від 10.04.2019 року №№ 520-528, позивач працював у СК «Прядівка», який ліквідовано 19.02.2003 року без визначення правонаступника. У такому випадку підтвердження стажу роботи здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно з рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №15 від 02.04.2020 року та довідкою №3 від 02.06.2020 року, виданої ФГ «Каскад», періоди роботи 01.01.1986 по 31.01.1986, з 01.01.1988 по 31.01.1988, з 01.02.1989 по 28.02.1989, з 01.01.1993 по 31.01.1993, з 01.01.1994 по 31.01.1994, з 01.01.1995 по 31.01.1995 та з 01.01.1996 по 31.01.1996 та з 14.02.2002 по 01.12.2008, з 01.04.2009 по 05.11.2009, з 01.04.2010 по 25.11.2011, з 02.04.2012 по 15.11.2012, з 01.04.2013 по 31.10.2013, з 01.04.2014 по 15.10.2014, з 16.02.2015 по 05.11.2015, з 01.04.2016 по 07.11.2016, з 01.04.2017 по 31.10.2017, з 02.04.2018 по 31.10.2018 та з 01.04.2019 по 31.10.2019 підтверджено для зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи всі документи, які були надані для призначення пенсії, загальний стаж позивача становить 33 роки 10 місяців 4 дні, пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста 14 років 4 місяці 16 днів. Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 20.05.1997 року, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .
17.06.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, відповідно до рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2020 року №15, встановлено, що у трудовій книжці заявника відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. У зв`язку із чим на підтвердження такої інформації відомості встановлювались на підставі довідок Комунальної установи «Царичанський районний трудовий архів» від 10.04.2019 №№520-528 по періодам з 01.01.1986 по 31.01.1986, з 01.01.1988 по 31.01.1988, з 01.02.1989 по 28.02.1989, з 01.01.1993 по 31.01.1993, з 01.01.1994 по 31.01.1994, з 01.01.1995 по 31.01.1995 та з 01.01.1996 по 31.01.1996.
В листі зазначено, що згідно з наданими документами, страховий стаж позивача складає 33 роки 10 місяців 4 дні, в тому числі пільговий стаж (тракториста-машиніста) 14 років 4 місяці 16 днів. Такі відомості встановлено з рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2020 року №15, згідно якого підтверджено періоди роботи з 01.01.1986 по 31.01.1986, з 01.01.1988 по 31.01.1988, з 01.02.1989 по 28.02.1989, з 01.01.1993 по 31.01.1993, з 01.01.1994 по 31.01.1994, з 01.01.1995 по 31.01.1995 та з 01.01.1996 по 31.01.1996. Також відповідно до довідки №3 від 02.06.2020 року, виданої ФГ «Каскад» підтверджено періоди з 14.02.2002 по 01.12.2008, з 01.04.2009 по 05.11.2009, з 01.04.2010 по 25.11.2011, з 02.04.2012 по 15.11.2012, з 01.04.2013 по 31.10.2013, з 01.04.2014 по 15.10.2014, з 16.02.2015 по 05.11.2015, з 01.04.2016 по 07.11.2016, з 01.04.2017 по 31.10.2017, з 02.04.2018 по 31.10.2018 та з 01.04.2019 по 31.10.2019.
Таким чином, у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав незарахування до пільгового стажу всіх періодів роботи, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»(далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно зі статтею 1 Закону №1788, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок та умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника позивача №2111447 виданої 18.07.1989 року, відомо, що позивач з 28.06.1982 року був прийнятий в члени колгоспу ім. Калініна Царичанського району Дніпропетровської області, та 31.03.2000 року звільнений з членів КСП ім. Калініна із займаної посади у зв`язку з реорганізацією КСП. Згідно відомостей, зазначених у графі «трудова участь в громадському господарстві» (стор.18-20 трудової книжки), судом встановлено, що позивачем було відпрацьовано «комбайнером» більше днів ніж встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, визначений у графі «прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві» з 1982 по 2000 рік.
Таким чином, записами в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 виданої 18.07.1989 року зафіксовано стаж роботи позивача за період з 1982 року по 2000 рік у КСП ім. Калініна Царичанського району Дніпропетровської області, яке було реорганізоване в СК «Прядівка».
У пункті 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», яке було надане до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).
Крім трудової книжки, пільговий стаж позивача підтверджується долученими до матеріалів справи довідками, а саме: архівними довідками Комунальної установи «Царичанський районний трудовий архів» від 10.04.2019 року №№520-528, історичною довідкою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (на підставі історичної довідки СК «Прядівка») від 29.03.2019 №450, архівними витягами з протоколу №1 зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Калініна від 08.02.1992 (наданий 29.03.2019 за вих.451), протоколу №11 зборів від 02.07.1982 (наданий 29.03.2019 за вих.452), протоколу №16 зборів від 18.09.1982 року (наданий 29.03.2019 за вих.453), протоколу №11 зборів від 18.08.1992 (наданий 29.03.2019 за вих..№454), протоколу №1 зборів від 04.02.1993 року (наданий 29.03.2019 за вих.№455), протоколу №1 зборів від 03.02.1996 року (наданий 29.03.2019 за вих.№456), листа від 29.03.2019 №457 щодо відсутності відомостей.
З огляду на те, що в архівних довідках КУ «Царичанський районний трудовий архів» та архівних витягах архівного відділу Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області були розходження з паспортом позивача в написанні імені по-батькові заявника, позивач звертався до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та просив суд встановити факт належності позивачу вищезазначених архівних довідок.
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2020р. №196/1523/19, заяву позивача було задоволено та судом було встановлено факт належності виданих КУ «Царичанський районний трудовий архів» архівних довідок та витягів архівного відділу Царичанської районної державної адміністрації, які були вище перелічені судом.

Відповідно до рішення відповідача №15 від 02.04.2020 року, судом встановлено, що СК «Прядівка» () ліквідовано 19.02.2003 року без визначення правонаступника (довідка від 19.08.2009).

Довідкою ФГ «Каскад» від 02.06.2020 року №3, визначено періоди з 2002 по 2019 роки, в які ОСОБА_1 працював трактористом-машиністом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві.

Отже, записи в трудовій книжці та довідки підтверджують факт того, що позивач працював на посаді тракториста-машиніста, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до листа від 29.03.2019 року №457 архівного відділу Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області було повідомлено, що надати довідки про встановлений мінімум вихододнів у колгоспі імені Калініна за 1982-1991, 1993-1997 роки немає можливості у зв`язку з відсутністю інформації. Також повідомлено, що у документах колгоспу (КСП) імені Калініна за 1982-1997 роки відсутня інформація про проведення атестації робочих місць, про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати. При цьому було надано історичну довідку про перейменування колгоспу імені Калініна, архівні витяги, перелічені вище судом, що можуть підтвердити виконання робіт на призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд зазначає, що рішенням від 02.04.2020 року №15 відповідач врахував стаж роботи позивача на КСП «Україна» за періоди з 01.01.1986 по 31.01.1986, з 01.01.1988 по 31.01.1988, з 01.02.1989 по 28.02.1989, з 01.01.1993 по 31.01.1993, з 01.01.1994 по 31.01.1994, з 01.01.1995 по 31.01.1995 та з 01.01.1996 по 31.01.1996 для зарахування до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі архівних довідок, де було вказано зайняття позивачем посади тракториста-машиніста, а тому за відсутності в трудовій книжці записів про переведення на інші посади, за наявності відповідних записів в трудовій книжці про виконання роботи на посаді тракториста (комбайнера), за відсутності законодавчих вимог зазначати в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати посади працівника, то не зарахування стажу роботи до пільгового з тих підстав, що в архівних довідках, сформованих з книг обліку праці та нарахування заробітної плати не вказано посаду «тракторист», є протиправним.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки, в тому числі і трудової книжки колгоспника, покладається на підприємство, відтак, не зазначення посади позивача в архівних довідках не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового та пільгового стажу позивача.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки або інших бухгалтерських документів. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці або бухгалтерських документах.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або бухгалтерських документах.

В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, присутній відбиток печатки колгоспу при посвідченні відомостей про кількість відпрацьованих трудоднів.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пільгової пенсії.

Отже, рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2020 №15 в частині не зарахування певних періодів роботи ОСОБА_1 є протиправним.

За наведених обставин, суд вважає, що питання позивача про призначення пенсії на пільгових умовах було розглянуто формально та без врахування всіх обставин, які мають значення.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, позовні вимоги про визнання протиправним рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2020 №15 в частині не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 , а саме: з 28.06.1982 року по 31.12.1982 року; з 01.01.1985 по 31.12.1985 року; з 01.02.1986 по 31.12.1987 року; з 01.02.1988 року по 31.01.1989 року; з 01.03.1989 року по 31.12.1992 року; з 01.02.1993 року по 31.12.1993 року; з 01.02.1994 року по 31.12.1994 року; з 01.02.1995 року по 31.12.1995 року; з 01.02.1996 року по 31.03.2000 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області розглянути на Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та підтвердити не врахований стаж роботи, підлягають задоволенню судом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів »встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyelerv. Italy» № 33202/96, «Oneryildizv. Turkey» № 48939/99, «Moskalv. Poland» № 10373/05).

Згідно до ч. 1ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи положення статті 245 КАС України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача та дотримання його соціальних гарантій і реалізації права на належне соціальне утримання суд дійшов висновку, що позивач має право на належний розгляд його заяви про призначення пенсії, яка подана ним 17.06.2020 р., документів для призначення пенсії та отримання належної відповіді за наслідками такого розгляду (рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії), та встановивши протиправність не зарахування періодів його роботи на пільговій посаді, вважає за необхідне вийти за межі позову та визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену у вигляді листа від 25.06.2020 року за №0400-0305-8/47481 та зобов`язати розглянути повторно заяву з урахуванням спірних періодів та висновків суду.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від №6 від 15.09.2020 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2020 року №15 в частині не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , трактористом-машиністом у колгоспі, КСП ім. Калініна, СК «Прядівка» Царичанського району Дніпропетровської області, а саме: з 28.06.1982 року по 31.12.1982 року; з 01.01.1985 по 31.12.1985 року; з 01.02.1986 по 31.12.1987 року; з 01.02.1988 року по 31.01.1989 року; з 01.03.1989 року по 31.12.1992 року; з 01.02.1993 року по 31.12.1993 року; з 01.02.1994 року по 31.12.1994 року; з 01.02.1995 року по 31.12.1995 року; з 01.02.1996 року по 31.03.2000 року, відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути на Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та підтвердити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , стаж роботи (загальний і пільговий) на підставі записів в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 , виданої колгоспом ім.. Калініна 18.07.1989 року, архівних довідок про стаж роботи та заробітну плату з урахуванням всіх періодів роботи позивача трактористом-машиністом в колгоспі ім.. Калініна, КСП ім.. Калініна та СК «Прядівка» Царичанського району Дніпропетровської області, а саме: з 28.06.1982 року по 31.12.1982 року; з 01.01.1985 по 31.12.1985 року; з 01.02.1986 по 31.12.1987 року; з 01.02.1988 року по 31.01.1989 року; з 01.03.1989 року по 31.12.1992 року; з 01.02.1993 року по 31.12.1993 року; з 01.02.1994 року по 31.12.1994 року; з 01.02.1995 року по 31.12.1995 року; з 01.02.1996 року по 31.03.2000 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформленого у вигляді листа від 25.06.2020 року за №0400-0305-8/47481, про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 від 17.06.2020 року про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу спірні періоди та з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

23.11.2020

Рішення не набрало законної сили 23 листопада 2020 р.

Суддя В.В. Кальник