Справа № 360/3861/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду

12 січня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3861/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Чепурової К.В.,

за участю:

позивача не прибув,

представника І відповідача - Ахметханова М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рубіжансько Кремінського об`єднаного військового комісаріату Луганської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач І), Рубіжансько Кремінського об`єднаного військового комісаріату Луганської області (далі відповідач ІІ), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 вересня 2020 року за № 26-рс, про звільнення ОСОБА_1 у запас за підпунктом д пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (через службову невідповідність);

- визнати протиправним та скасувати наказ Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату Луганської області оперативного командування Схід від 11 вересня 2020 року № 112 в частині виключення старшого солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого стрільця 3-го відділення охорони взводу охорони Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату Луганської області оперативного командування Схід з 11 вересня 2020 року;

- визнати незаконними та протиправними дії Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату Луганської області оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не проведення зі ОСОБА_1 повного розрахунку в день звільнення та виключення із списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення;

- стягнути з Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату Луганської області оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 11 вересня 2020 року по день поновлення на посаді, і стягнути грошове забезпечення в межах суми стягнення за один місяць, яке виконати негайно;

- зобов`язати Рубіжансько-Кремінський об`єднаний міський військовий комісаріат Луганської області оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні у запас та виключення із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 11 вересня 2020 року до дня проведення повного розрахунку грошового забезпечення, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення, за кожний день затримки розрахунку при звільненні.

- стягнути моральну шкоду солідарно з ІНФОРМАЦІЯ_1 та Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату Луганської області оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 100000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 11 вересня 2020 року наказом Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату за № 112, позивач, старший стрілець 3-го відділення охорони взводу охорони Рубіжансько-Кремінського об`єднаного військового комісаріату Луганської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 вересня 2020 року за № 26- рс, звільнений у запас за підпунктом «д» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність), та виключений із списку особового складу Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату Луганської області та всіх видів грошового забезпечення з 11 вересня 2020 року.

Позивач вважає наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 26рс від 10 вересня 2020 року та наказ Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату за №112 від 11 вересня 2020 року незаконними, протиправними і безпідставними, у зв`язку з тим, що відповідачі особисто позивача не ознайомили з наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 26рс від 10 вересня 2020 року про звільнення у запас через службову невідповідність, і з реальними обґрунтуваннями цієї службової невідповідності, так-як за час нетривалого (з 04 червня 2020 року по 11 вересня 2020 року) проходження військової служби у зазначеному підрозділі ними жодного разу не порушено питання щодо проведення службового розслідування внаслідок не дотримування позивачем статуту ЗСУ та чинного законодавства.

В день виключення із списків Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату, в порушення вимог Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, та наказу МОУ від 07 червня 2018 року № 260, а саме 11 вересня 2020 року, позивач не був забезпечений грошовим забезпеченням, тобто йому не виплачено грошове забезпечення, не нараховано та не виплачена грошова компенсація за відпустку як учаснику бойових дій за період з 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 11 вересня 2020 року.

Ухвалами суду від 15 жовтня 2020 року та від 29 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 26-28, 36-37).

Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін; відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору; визнано обов`язковою особисту участь ОСОБА_1 в судовому засіданні та призначити справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 грудня 2020 року (арк. спр. 50-52).

Про дату, час та місце вказаного судового засідання позивач повідомлений належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. спр. 58).

У судове засідання, призначене на 10 грудня 2020 року, позивач не прибув, про неможливість прибуття суд не повідомив.

Через неявку позивача розгляд справи відкладено на 28 грудня 2020 року (арк. спр. 98).

Через неналежне фінансування суду судова повістка спрямована листом без повідомлення про вручення поштового відправлення.

Повідомити позивача про дату розгляду справи іншими засобами зв`язку суд не мав можливості, оскільки такі засоби зв`язку позивачем у позові не зазначено, а вказаний ним у позові телефон « НОМЕР_1 » є неповним, що унеможливлює його використання для зв`язку, про що судом складено відповідну довідку (арк. спр. 107).

У судове засідання, призначене на 28 грудня 2020 року, сторони не прибули, відомості щодо повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання відсутні.

Через неявку сторін судовий розгляд справи відкладено на 12 січня 2021 року, про що позивача та відповідачів повідомлено належним чином (арк. спр. 102, 103, 104, 105).

Так, судову повістку про відкладення розгляду справи на 12 січня 2021 року позивач отримав 09 січня 2021 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. спр. 123).

У судове засідання, призначене на 12 січня 2021 року позивач не прибув, про причини неявки суду не повідомив.

Представник І відповідача у судовому засіданні 12 січня 2021 року наполягав на залишені позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані: з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої та другої статті 124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи.

Частиною другою статті 131 КАС України встановлено, що учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

Матеріали справи не містять поданого на виконання вимог цієї норми повідомлення (заяви, клопотання) позивача про неможливість прибуття з поважних причин в судові засідання призначені на 10 грудня 2020 року та 12 січня 2021 року, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення її розгляду.

В аспекті наведеного суд зазначає, що у розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

Частиною п`ятою статті 205 КАС України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Суд наголошує, що загальнообов`язкові процесуальні правила статті 205 КАС України є свого роду формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них іманентно презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані не те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Частина п`ята цієї статті сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду. Логіка цих норм така, що якщо позивач два і більше разів не з`явився в судове засідання на судові виклики, не повідомив причин неявки й не висловив свою позицію щодо можливості розгляду справи без його участі, не постав перед судом і не переконав його у тому, що відповідач щодо нього чинив протиправно чи незаконно, то тоді такими діями він фактично сигналізує про свою нехіть до спору.

Законодавче формулювання частини п`ятої «…якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18.

Суд звертає увагу, що будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач, в першу чергу, має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи, дотримання процесуальних строків.

Суд зазначає, що у нормах процесуального законодавства закріплено обов`язок учасників судового процесу (до яких віднесено й Позивача), які не можуть із поважних причин прибути до суду, завчасно повідомити про це суд у будь-який незаборонений законом спосіб. Завчасність стосується здійснення відповідного повідомлення в таких часових межах, щоб до початку судового засідання суд отримав вказану інформацію.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 280/5263/18.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, передумовою прийняття рішення про залишення без розгляду позову є сукупність таких обставин:

- повторне неприбуття позивача у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або без повідомлення про причини неявки;

- відсутність заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Крім того, суд наголошує, що судом в ухвалі від 18 листопада 2020 року визнано явку позивача обов`язковою, оскільки обґрунтування позовних вимог та викладені обставини за своїм змістом не відповідали заявленим вимогам, про що неодноразово викладено в ухвалах суду від 15 жовтня 2020 року та від 29 жовтня 2020 року.

Відкриваючи провадження у справі судом визначено необхідність заслуховування особистих пояснень позивача по суті позову, уточнення його підстав та виявлення обставин, які мають істотне значення для повного та об`єктивного розгляду справи та прийняття законного й обґрунтованого рішення.

Зокрема, у позові позивач не заявляє вимог про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2020 рік,, при цьому в заявах від 22 жовтня 2020 року та від 08 листопада 2020 року, позивач наголошує на тому, що стягнення такої компенсаціє є предметом його позову у цій справі.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (див. рішення у справі "Руїз-Матеос проти Іспанії" (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63, Серія А, № 262), вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт (див. рішення у справі "Діліпак та Каракайя проти Туреччини" (Dilipak and Karakaya v. Turkey), заяви № 7942/05 та № 24838/05, пункт 77, від 04 березня 2014 року). Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справах "Авотіньш проти Латвії" [ВП] (<...>) [GC], заява № 17502/07, пункт 119, ЄСПЛ 2016, та "Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів" (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, пункт 33, Серія А № 274). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі "Беер проти Австрії" (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17 та 18, від 06 лютого 2001 року) (пункт 6 рішення у справі "Харченко проти України" (заява №37666/13) від 03.10.2019).

Оскільки позивачем не вжито дій з метою завчасного повідомлення суду щодо неможливості прибуття у судове засідання, як і не забезпечено надходження до суду відповідної заяви про проведення судового засідання та розгляду справи без його участі, позивач, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи повторно не прибув у судове засідання, суд дійшов висновку про необхідність залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рубіжансько Кремінського об`єднаного військового комісаріату Луганської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України.

Керуючись статтями 9, 44, 45, 124, 126, 131, 205, п. 4 ч. 1 ст. 240, статтями 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рубіжансько Кремінського об`єднаного військового комісаріату Луганської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено 13 січня 2021 року.

СуддяТ.В. Смішлива