Справа № 120/6274/20-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2021 р. Справа № 120/6274/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Болеко" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов від 06.10.2020 №198656 та №198657.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 06.10.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №198656 та №198657, якими постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 грн. по кожній. Вважаючи постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 09.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в порядку, встановленому ст. 262 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

Відповідач копію ухвалу про відкриття провадження від 09.11.2020 отримав 19.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.11.2018 між приватним підприємством "Престиж Сервіс" (Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Болеко" (Орендодавець) укладено договір оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1.

Згідно з пунктом 1.1 у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове платне володіння та користування вантажні автомобілі разом з причепами до ним, визначені у цьому Договорі, а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування автомобілі разом з причепами під керуванням екіпажу (водія) Орендодавця і зобов`язується сплачувати Орендодавцю орендну плату. Перелік автомобілів та причепів вказаний у додатку №1 до даного договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що термін користування складає 2 роки з моменту підписання Договору.

Додатком №1 до Договору оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1 від 30.11.2018 передбачено, що даний додаток є невід`ємною частиною до вказаного Договору та визначено перелік автомобілів та причепів, зокрема, автомобіль марки MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та автомобіль марки MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , а також причепи марки KOGEL AWE 18, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та STAS SA33-8K, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 .

08.08.2020 автомобільним перевізником ПП "Престиж Сервіс", здійснено транспортування ячменю від вантажовідправника ПП "Престиж Сервіс" (с. Любополь Одеська область) до вантажоодержувача ТОВ "Боріваж" (смт. Нові Біляри) автомобілем марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепом - реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_1 . На підтвердження перевезення вантажу видано товарно-транспортну накладну серії 12ААЗ №849398 від 08.08.2020.

Під час здійснення вказаного перевезення, 08.08.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті на автомобільній дорозі "М-28 Одеська-Південний, км 40 + 800 м" проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN/KOGEL номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить на праві власності ТОВ "Болеко".

За результатами габаритно-вагового контролю, складено акт №240780 від 08.08.2020 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зазначено про виявлені порушення, що полягають у здійсненні перевезення вантажу ТОВ "Болеко" згідно ТТН серії 12ААЗ №849398 від 08.08.2020, з перевищенням встановлених вагових норм без оформлення відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд.

06.10.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області прийнято постанову № 198656, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 8500 грн., який передбачено абзацом 14 частини першої статті 60 цього Закону.

Крім того, 28.08.2020 автомобільним перевізником ПП "Престиж Сервіс", здійснено транспортування пшениці автомобілем марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_3 та причепом - реєстраційний номер НОМЕР_7 . На підтвердження перевезення вантажу видано товарно-транспортну накладну серії 12ААЗ №802207 від 28.08.2020.

Під час здійснення вказаного перевезення, 28.08.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті на автомобільній дорозі "М-05 Київ-Одеса 452 + 811" проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить на праві власності ТОВ "Болеко".

За результатами габаритно-вагового контролю, складено акт №241170 від 28.08.2020 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зазначено про виявлені порушення, що полягають у здійсненні перевезення вантажу автоперевізником ПП "Престиж Сервіс" згідно ТТН серії 12ААЗ №802207 від 28.08.2020, з перевищенням встановлених вагових норм без оформлення відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд.

06.10.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області прийнято постанову № 198656, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 8500 грн., який передбачено абзацом 14 частини першої статті 60 цього Закону.

Не погоджуючись із постановами про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі також Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області. Управління Укртрансбезпеки відповідно до покладених повноважень здійснюють функції державного контролю на автомобільному транспорті загального користування та застосовують до порушників законодавства про автомобільний транспорт фінансові санкції у вигляді штрафу від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту згідно статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п. 20 Порядку № 1567).

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Із процитованих норм видно, що рейдова перевірка проводиться щодо суб`єкта господарювання та виявлені порушення фіксуються в акті. При цьому, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вказаної норми Закону слідує що, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Таким чином, спеціальним суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник, який надає послуги чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363).

Згідно положень цих Правил, перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил (п.11.1 Правил №363).

Оцінюючи спірні постанови в контексті наведених норм, суд вказує наступне.

Як видно із актів перевірки від 08.08.2020 №240780 та від 28.08.2020 №241170 у них зафіксовано, що водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювали перевезення на транспортних засобах належних ПП "Болеко", ТТН серії 12ААЗ №849398 від 08.08.2020 та ТТН серії 12ААЗ №802207 від 28.08.2020 з перевищенням нормативно-вагових параметрів.

У вказаних актах вказано, що автомобілі належать ПП "Болеко".

Однак, жодних документів щодо перевірки та фіксування виявлених порушень, зокрема перевезення вантажу з перевищенням нормативно вагових параметрів, саме ПП "Болеко" суду не надано.

Судом досліджено ТТН серії 12ААЗ №849398 від 08.08.2020 та ТТН серії 12ААЗ №802207 від 28.08.2020, які надавались інспекторам під час здійснення перевірки, в яких в якості перевізника зазначено ПП "Престиж Сервіс".

Крім того, в матеріалах справи міститься Договір оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1 від 30.11.2018 та Додаток №1 до Договору оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1 від 30.11.2018, згідно яких визначено перелік автомобілів та причепів, зокрема, автомобіль марки MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також причепи марки KOGEL AWE 18, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 та STAS SA33-8K, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 передані в оренду ПП "Престиж Сервіс" (орендар).

Таким чином, з наведеного вбачається, що у спірних правовідносинах позивач не виступав перевізником в розумінні норм ЗУ "Про автомобільний транспорт".

У свою чергу, суд зазначає, що основним нормативно-правовим актом, що визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання, є Господарський кодекс України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Крім того, господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Також частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства

Згідно зі статтею 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а якщо цей договір укладено за участю фізичної особи, то він підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, відповідно до зазначених норм чинного законодавства договір оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1 від 30.11.2018 вважається правомочним і не потребує додаткового нотаріального посвідчення, оскільки відповідні суб`єкти здійснюють свою діяльність з метою одержання прибутку та зареєстровані відповідно до закону.

Водночас у матеріалах справи відсутня інформація щодо визнання такого договору недійсним, а тому в силу вимог ст.ст. 73-74 КАС України вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження того, що у спірних правовідносинах позивач не є автомобільним перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, а посадові особи відповідача діяли без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, суд враховує приписи частини першої статті 50 Закону № 2344-III, згідно з якими договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Таким чином, товарно-транспортні накладні серії 12ААЗ №849398 від 08.08.2020 та серії 12ААЗ №802207 від 28.08.2020 вважаються самостійними документами на підтвердження факту укладення договору перевезення і безспірно свідчить про те, що в даному випадку саме ПП "Престиж Сервіс", а не позивач як власник транспортного засобу, є автомобільними перевізниками.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що в межах спірної ситуації позивач не є автомобільним перевізником, а отже не може бути суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Тому відповідач не мав правових підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Відтак оскаржувані постанови від 06.10.2020 №198656 та №198657 визнаються судом протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Водночас встановлені судом неповнота з`ясування обставин справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт та помилкове застосування відповідачем норм матеріального права при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності є безумовною підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов, що у свою чергу виключає необхідність надання оцінки іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

При вирішенні справи суд враховує, що відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не подав та належними і допустимими доказами доводів позивача не спростував.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи встановлені обставини справи, в цьому випадку відсутність відзиву на позовну заяву та невиконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України суд оцінює як визнання відповідачем заявленого позову.

Перевіривши доводи позивача, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та беручи до уваги неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню судові витрати понесені позивачем у даній справі в загальній сумі 4204,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.10.2020 №198656 та №198657.

Стягнути на користь ПП "Болеко" судовий збір у розмірі 4204,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне підприємство "Болеко" (автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 412 КМ+308 М, буд. б/н, смт. Вороновиця, Вінницька область, 23252, )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, )

Суддя Комар Павло Анатолійович