Справа № 500/2344/20
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2344/20

12 січня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Ногас С.В., представника позивача - Панчука С.В., представника відповідача - Кущик А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Тернопільмісьгаз" (далі - позивач, ПрАТ "Тернопільміськгаз") з позовом до Головного управління ДПС в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Тернопільській області під час проведення фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової, роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, результати якої оформлено актом від 28.07.2020 №509/19-00-32-01/21155959 та cкасувати податкове повідомлення-рішення від 12.08.2020 за № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 196000,00 грн.

Позивач зазначив, що відповідачем було проведено фактичну перевірку газової АЗС ПрАТ "Тернопільміськгаз". За результатами перевірки складений акт від 28.07.2020 №509/19-00-32-01/21155959, який став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Позивач вважає висновки акту перевірки необґрунтованими, відповідно оскаржуване рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до абз.3 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Також зазначено, що відповідно до наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 21.07.2020 №888, основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, проте останній не містить посилання на жодну інформацію про порушення позивачем вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів та цільового використання спирту позивачем, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також щодо того, в рамках яких заходів ГУ ДПС у Тернопільській області встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання.

Відповідач подав 15.10.2020 відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що фахівцями податкового органу було проведено фактичну перевірку ПрАТ "Тернопільміськгаз", за результатами перевірки складено акт від 28.07.2020 №509/19-00-32-01/21155959. Вказано, що у ході перевірки встановлено, що два акцизні склади (автроцистерни) за уніфікованими номерами 1010597, 1010598, де розташовано два резервуари, які використовуються для зберігання пального (скріплений газ) для потреб власного споживання, які не обладнанні рівнемірами - лічильниками та витратомірами - лічильниками, які не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі та встановлено незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального, а саме: за період квітень-червень 2020 року суб`єкт господарювання не формував дані про об`єкт обігу пального за звітний календарний місяць та фактичні залишки пального станом на перший та останній дні такого місяця по акцизних складах №1010597, №1010598. У зв`язку із чим ГУ ДПС Тернопільській області було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, а тому податкове повідомлення-рішення винесено правомірно, а вимоги визначені у позові є безпідставним.

Позивач подав 09.11.2020 додаткові обґрунтування до позовної заяви, в яких зазначено, що з врахуванням накладених арештів на ПрАТ "Тернопільміськгаз" було позбавлено права та можливості розпоряджатися коштами, в тому числі для купівлі необхідного обладнання для забезпечення резервуарів рівнемірами-лічильниками. Також, вважає, що відповідач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження висновків щодо правомірності застосування до позивача штрафу за порушення пп. 230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України в частині необладнення резервуарів рівнемірами-лічильниками пального та пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, в частині забезпечення подання електронної звітності до органів ДПС, а відтак вважає застосування контролюючим органом штрафу у спірних правовідносинах протиправним.

Ухвалою суду від 09.11.2020 оголошеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання постановлено перейти в загальне провадження, ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 12.01.2020 представник позивача просив позов задовольнити.

Представник відповідача просила в судовому засіданні відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши вступні слова представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Як випливає із матеріалів справи, Головне управління ДПС у Тернопільській області з 22.07.2020 по 28.07.2020 було проведено фактичну перевірку ПрАТ "Тернопільміськгаз" на підставі наказу про проведення перевірки від 21.07.2020 №888 та направлення на перевірку від 21.07.2020 №1222, №1223, №1224.

За результатами якої складено акт перевірки від 28.07.2020 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової, роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального (аркуш справи 6-7).

Під час перевірки встановлено, що за адресою провадження діяльності: м. Тернопіль, вул. Микулинецька-Бічна, 12 ПрАТ "Тернопільміськгаз" зареєстровано акцизний склад АЗС за уніфікованим номером 1010558, де здійснюється роздрібна торгівля пальним (скраплений газ) на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та використовується один резервуар, який не обладнаний рівнеміром-лічильником та не зареєстрований рівнемір-лічильник в Єдиному державному реєстрі та використовується одна паливо-роздавальна колонка, яка виконує функцію витратоміра-лічильника , який не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі.

Встановлено незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального, а саме: за період з 01.04.2020 по 21.07.2020 суб`єкт господарювання не формував дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального акцизному складу №1010558.

Перевіркою також встановлено, що за адресою провадження діяльності: м. Тернопіль, вул. Микулинецька-Бічна, 12 ПрАТ "Тернопільміськгаз" зареєстровано два акцизні склади (автоцистерни) за уніфікованими номерами 1010597, 1010598, де розташовано два резервуари, які використовуються для зберігання пального (скріплений газ) для потреб власного споживання, які не обладнанні рівнемірами - лічильниками та витратомірами - лічильниками, які не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі.

Встановлено незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального, а саме: за період квітень-червень 2020 року суб`єкт господарювання не формував дані про об`єкт обігу пального за звітний календарний місяць та фактичні залишки пального станом на перший та останній дні такого місяця по акцизних складах №1010597, №1010598.

На підставі висновків перевірки контролюючим органом відносно позивача 12.08.2020 складено податкове повідомлення - рішення № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 196000,00 грн.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Згідно підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах передбачена статтею 128-1 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 128-1.1 цієї статті необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Пунктом 128-1.3 статті 128 Податкового кодексу України визначено, що незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Так, абз. б пп. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

В свою чергу, пп. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/ або територією, що відносяться до акцизного складу.

Відповідно до представленої для перевірки ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900013 від 01.07.2019 терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024, позивач здійснює роздрібну торгівлю пальним за адресою: вул. Микулинецька-Бічна 12, м. Тернопіль.

Пунктом 230.1. ст. 230 ПК України визначено, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.

Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник), які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Відпуск пального без наявності витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників забороняється.

За змістом п. 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, норми п.230.1 ст. 230 цього Кодексу щодо обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками застосовуються з 1 січня 2017 року.

Відповідно до вимог ст. 230 ПК України, постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 N 891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок).

Резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці (пп. З п. 2 Порядку).

Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Враховуючи норми п. 22 підрозд. 5 розд. XX ПК України та відповідно до п. 12 підрозд. 5 розд. XX ПК України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами- лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

1) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яка перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.07.2019;

2) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.10.2019;

3) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 01.01.2020.

Тобто при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Як випливає із матеріалів справи, проведеною перевіркою встановлено не обладнання трьох акцизних складів №1010558, №1010597 та №1010598 витратомірами - лічильниками на кожному місці відпуску пального та рівнемірами - лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (20000 * 6 =120 000,00 грн).

Також встановлено не подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, а саме:

- акцизний склад №1010558: 70 роб. днів *1000= 70000,00 грн;

- акцизний склад №1010597: 3 місяці *1000= 3000 грн;

- акцизний склад №1010598: 3 місяці *1000= 3000 грн, що підтверджується розрахунком штрафних фінансових санкцій.

Отже, враховуючи викладене вище, суд зазначає, що резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, з 01.10.209, повинні бути обладнані витратомірами- лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (п. 230.1 ст. 230 Кодексу).

Посилання позивача на те, що відповідно до абз.3 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, суд не приймає до уваги, оскільки позивач здійснює роздрібну торгівлю скрапленим газом відповідно до ліцензії №1900013 від 01.07.2019, а не скрапленим газом природнім як зазначено у п.3 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України на який посилається позивач, тому дана норма не підлягає застосуванню до позивача. Дана обставина підтверджується інформацією з Реєстру операцій обсягів пального (а.с.61). Зокрема з наведеної інформації видно, що позивач з своїх акцизних складів здійснював реалізацію пального під кодом УКТЕЗД 271129700, що повністю підпадає під дію п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Щодо посилання позивача на те, що його було позбавлено права та можливості розпоряджатися коштами, в тому числі для купівлі необхідного обладнання для забезпечення резервуарів рівнемірами-лічильниками, суд зазначає, що враховуючи неможливість купівлі необхідного обладнання, позивачем не вичинялося жодних дій щодо зупинення його діяльності та продовжував обіг пального не зважаючи на відсутність необхідного обладнання, крім того, дане твердження жодним чином не спростовує порушення, встановлені перевіркою.

Стосовно тверджень позивача про безпідставність наказу про проведення перевірки суд зазначає наступне.

Порядок проведення фактичних перевірок встановлений нормами статей 75 та 80 ПК.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 ПК визначено, що фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 цієї статті встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За змістом наказу від 21.07.2020 №888 підставою проведення перевірки є підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК. Норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 по справі № 140/391/19.

Крім того, в судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_1 (інспектор, який брав участь у проведенні перевірки позивача), який зазначив, що була інформація про порушення позивачем вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, проте надати її немає можливості, оскільки вона є конфіденційною.

Щодо наявності у п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України «… у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації..».

Статтею 61 ПК України визначено порядок податкового контролю та повноваження органів державної влади щодо його здійснення.

Згідно з п. 61.2 ст. 61 ПК України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 62.1 ст. 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статі 39 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, передбачений термін податкова інформація для цілей оподаткування розуміється у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію».

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно з частиною другою цієї ж статті зазначеного Закону правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Отже, порядок збирання та використання податкової інформації регулюється Податковим кодексом України, а в частині, яка ним не врегульована - іншими законодавчими актами.

Як передбачено пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Отже, підпункт вказаної норми передбачає як підставу проведення фактичної перевірки, здійснення функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" покладені на відповідача.

Таким чином, призначення перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень.

Відтак, суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності підстав проведення перевірки.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абзац другий цього пункту).

Отже, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, зокрема фактичної, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж посадові особи контролюючого органу були допущені до перевірки, у подальшому предметом розгляду у суді може бути лише суть виявлених порушень податкового та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Такі висновки висловлені Верховним судом у справах №804/1113/16, №807/2062/17, № 140/391/19.

За встановлених обставин та досліджених матеріалів справи суд не вбачає в діях відповідача обґрунтованої протиправності та порушення прав позивача, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо протиправності дій відповідача під час проведення фактичної перевірки.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Таким чином, враховуючи обов`язок позивача обладнати резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі станом на 01.10.2019, та встановленим перевіркою фактом їх відсутності станом на 22.07.2020, суд приходить до висновку, що контролюючим органом правомірно застосовано фінансові санкції за відповідне порушення податкового законодавства.

Враховуючи вищенаведене, спірне податкове повідомлення-рішення є такими, що ґрунтуються на нормах закону, а тому не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень надав до суду достатні, беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і довів правомірності його дій щодо винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними дій під час проведення фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової, роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, результати якої оформлено Актом від 28.07.2020 №509/19-00-32-01/21155959 та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.08.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 196 000 грн., - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 січня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Приватне акціонерне товариство "Тернопільміськгаз" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Шептицького, 20,м. Тернопіль,46006, код ЄДРПОУ/РНОКПП 21155959);

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 43142763);

Головуючий суддя Осташ А.В.