Справа № 640/22703/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Київ № 640/22703/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомСільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янка»
доГоловного управління Державної податкової служби у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 вересня 2020 року №,
УСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янка» (далі по тексту - позивач, СТОВ «Кам`янка») звернулося до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 вересня 2020 року №.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що не погоджується з винесеним податковим повідомленням-рішенням, оскільки відповідачем порушено порядок проведення перевірки, а виявлені під час проведення перевірки не відповідають фактичним обставинам. Додатково зазначено, що контролюючим органом створювались перешкоди для отримання позивачем ліцензії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/22703/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 року відповідачу за клопотанням подовжено строк на виконання ухвали від 28 вересня 2020 року.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки за наслідками проведеної у відповідності до вимог законодавства фактичної перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині зберігання пального без отримання ліцензії на право зберігання пального за адресою Київська обл., Фастівський р-н, с. Бортники, вул. Незалежності, 1 та, як наслідок, винесено спірне податкове повідомлення-рішення, підтримавши висновки акта перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року ГУ ДПС відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу ГУ ДПФ від 01 липня 2020 року №879 на підставі п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, ст.80, ст.81 Податкового кодексу України посадовій особі відповідача доручено організацію протягом липня 2020 року проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання та об`єктів згідно з додатком; відповідно до додатку до вказаного наказу у переліку суб`єктів господарювання для проведення фактичних перевірок працівниками відділу фактичних перевірок, контролю за проведенням готівкових операцій управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС на підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України знаходиться СТОВ «Кам`янка», адреса: 8544, Київська обл., Фастівський район, с. Бортники, вул. Леніна, буд. 55-А, дата початку перевірки - 29 липня 2020 року, посада та П.І.Б. перевіряючих - ГДРІ ОСОБА_1 , ГДРІ ОСОБА_2 СТОВ «Кам`янка», адреса: 8544, Київська обл., Фастівський район, с. Бортники, вул. Леніна, буд. 55-А тривалістю 10 робочих днів/діб

На підставі ст.75, п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та наказу від 01 липня 2020 року №__ видано направлення на перевірку від 01 липня 2020 року №2037 та №2038, відповідно до якого ГУ ДПС проводить з 31 липня 2020 року фактичну перевірку СТОВ «Кам`янка», адреса: 8544, Київська обл., Фастівський район, с. Бортники, вул. Леніна, буд. 55-А тривалістю 10 робочих днів/діб з дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Вказані направлення містять відмітку про пред`явлення службового посвідчення та направлення, вручення копії наказу 31 липня 2020 року о 10:45 директору ОСОБА_3 та підпис останньої.

У період з 31 липня 2020 року о 10:45 год по 06 серпня 2020 року о 12:00 год. посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку СТОВ «Кам`янка», адреса: 8544, Київська обл., Фастівський район, с. Бортники, вул. Леніна, буд. 55-А у присутності директора ОСОБА_3 , за наслідками якої складено акт від 06 серпня 2020 року №1069/1036/05/01197714 (далі по тексту - акт перевірки). Перевіркою встановлено факт зберігання позивачем пального без наявності ліцензії на зберігання пального для власного споживання за адресою Київська область, Фастівський район, с. Бортничі, вул. Незалежності, а саме: згідно з акцизною накладною від 07 квітня 2020 року №139, реєстром акцизних накладних та наданим поясненням 07 квітня 2020 року від ТОВ «Нафтохімічна інвестиційна компанія» було отримано дизельне пальне в кількості 4930,62 л та розвантажено в ємності позивача з метою зберігання виключно для потреб власного споживання в той час, коли ліцензія на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання була отримана 17 квітня 2020 року. Акт перевірки містить відмітку про відмову від підпису директором ОСОБА_3 та про відмову від ознайомлення та отримання примірника 06 серпня 2020 року.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 31 серпня 2020 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення статті 15 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 500000,00 грн.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Статтею 83 Податкового кодексу України передбачено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Приписами пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Позивач в адміністративному позові зазначає про порушення відповідачем порядку проведення перевірки, які полягають у неврученні позивачу копії наказу до початку проведення перевірки, непредявленні до початку проведення перевірки направлення, не проінформовано позивача про те, що проводиться фактична перевірка.

Проте, зазначені доводи спростовуються матеріалами справи, а саме, надана відповідачем копія направлення містять відмітку про пред`явлення службового посвідчення та направлення, вручення копія наказу 31 липня 2020 року о 10:45 директору ОСОБА_3 та підпис останньої. Крім того, матеріали справи містять копію запиту від 31 липня 2020 року №1 про надання документів з відміткою про отримання директором СТОВ «Кам`янка» ОСОБА_3 .

Судом також не приймаються доводи позивача щодо недійсності направлень на проведення перевірки, оскільки відповідно до копій направлень на перевірку від 01 липня 2020 року №2037 та №2038 вказано, що ГУ ДПС проводить з 31 липня 2020 року фактичну перевірку СТОВ «Кам`янка», адреса: 8544, Київська обл., Фастівський район, с. Бортники, вул. Леніна, буд. 55-А тривалістю 10 робочих днів/діб з дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Тобто, в направленнях чітко зазначено про проведення перевірки тривалістю 10 робочих днів, починаючи з 31 липня 2020 року. Оскільки перевірку закінчено 06 серпня 2020 року, термін дії направлень станом на період проведення перевірки не закінчився.

Також позивачем зазначено, що в порушення вимог ст.86 Податкового кодексу України позивачу не надано для ознайомлення та підпису акт перевірки, хоча позивач не відмовлявся від ознайомлення чи підписання акта.

Як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки містить відмітку про відмову від підпису директором ОСОБА_3 та про відмову від ознайомлення та отримання примірника 06 серпня 2020 року.

Крім того, відповідачем надано акт відмови від підписання матеріалів перевірки від 06 серпня 2020 року №50, в якому зазначено, що після ознайомлення з актом перевірки 06 серпня 2020 року директор СТОВ «Кам`янка» ОСОБА_3 відмовилася від підписання матеріалів перевірки. Проте, вказаний акт відмови не містить підпису одного з перевіряючих - ГДРІ ОСОБА_1 ).

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не надав суду жодних пояснень та доказів щодо правомірності відсутності підпису перевіряючого на акті відмови від підписання матеріалів перевірки, з урахуванням чого судом не приймається зазначений акт в якості доказу.

Крім того, відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували направлення чи отримання позивачем акта перевірки, з урахуванням чого у суду є підстави вважати, що позивач був позбавлений можливості подати свої заперечення на акт перевірки у порядку, встановленому приписами пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки.

В свою чергу, невиконання вимог Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для винесення наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року (справа №826/12651/14) та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа N1570/7146/12).

Тобто у разі визнання перевірки незаконною така перевірка відсутня як юридичний факт, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття акта індивідуальної дії (рішення, вимоги, податкового повідомлення-рішення). У такому випадку висновки акта перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом. Податкові повідомлення-рішення, рішення, вимога як акти індивідуальної дії, є протиправними та підлягають скасуванню в силу незаконності податкової перевірки та відсутності правових наслідків такої.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 17 січня 2018 року провадження №К/9901/1895/18 по справі №1570/7146/12 (ЄДРСРУ № 71692623), від 16 січня 2018 року у справі №2а/1570/4582/11, провадження №К/9901/924/18 (ЄДРСРУ № 71630461).

Враховуючи порушення відповідачем вимог щодо надіслання позивачу акта перевірки, суд приходить до висновку, що ГУ ДПС не мало підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

За змістом статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Приписами статті 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального відповідно.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Відповідно до частин 1-3 статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000,00 грн.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Отже, відсутність ліцензії при здійсненні діяльності, яка підлягає ліцензуванню, є протиправним діянням, внаслідок якого настає відповідальність, визначена Законом №481/95-ВР.

Водночас, згідно із пунктом 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі ортами.

Податкове правопорушення це діяння яке посягає на важливі для держави суспільні відносини, порушення яких є шкідливим як для держави так і суспільства.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для застосування до позивача штрафу в розмірі 500000,00 грн слугував встановлений контролюючим органом факт зберігання пального для власного споживання за адресою Київська область, Фастівський район, с.Бортники, вул. Незалежності, 1 без ліцензії, оскільки 07 квітня 2020 року позивачем закуплено пальне, а ліцензія видана 17 квітня 2020 року.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться копії платіжного доручення від 03 березня 2020 року №431, яким сплачено плату за ліцензію на право зберігання пального з відміткою про проведення банком, заяву щодо ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), надіслану до ДПС України 10 березня 2020 року відповідно до квитанції №1; відповідно до квитанції №2 від 10 березня 2020 року позивача повідомлено, що заяву не прийнято без будь-якого обгрунтування. Заявою від 12 березня 2020 року позивач повторно звернувся до ГУ ДПС щодо видачі йому ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки). Після звернення позивача із заявою від 02 квітня 2020 року щодо видачі йому ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) СТОВ «Кам`янка» отримало ліцензію від 17 квітня 2020 року реєстраційний номер 2001115.

При цьому, відповідно до довідки позивач станом на 01 березня 2020 року має у своєму користуванні земель сільськогосподарського призначення загальною площею 250 га, які використовуються для ведення сільськогосподарського виробництва; впродовж березня, квітня та травня 2020 року по агротехнічним показникам, зокрема погодним та сезонним умовам, необхідно було здійснити наступні сільськогосподарські роботи на землях сільськогосподарського призначення: дисконтування площі 200 га, боронування (закриття вологи) 250 га, культивація 210 га, посів площі 210 га, обробка посівів агротехнічною продукцією на площі 290 га; загальний об`єм пального, який необхідно було використати для здійснення цих робіт - 9400 літрів; орієнтована сума втрат від нездійснення вказаних робіт становить 6250000 грн.

Тобто, позивач станом на момент здійснення податковим органом перевірки отримав ліцензію від 17 квітня 2020 року реєстраційний номер 2001115.

Матеріалами справи підтверджено вчинення позивачем активних дій, спрямованих на отримання ліцензії, проте, контролюючим органом відмовлено у своєчасній видачі ліцензії без зазначення жодних причин.

З урахуванням викладеного суд вважає, що в межах спірних відносин відсутні ознаки протиправних діянь (дії чи бездіяльності) позивача, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органами, а отже у відповідача відсутні підстави для застосування штрафних санкцій у відношенні СТОВ «Кам`янка», оскільки дії останнього не містять в собі ознак протиправності та не завдають шкоду інтересам держави чи суспільства.

За таких обставин, у контролюючого органу відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафу відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР, а податкове повідомлення-рішення від 31 вересня 2020 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов СТОВ «Кам`янка» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янка» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 31 вересня 2020 року №.

3. Стягнути на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янка» (08544, Київська обл., Фастівський р-н, с. Бортники, вул. Леніна, 55-А, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-А, ).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова