Справа № 300/3569/20
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2021 р. справа № 300/3569/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Остап?юка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення за №1533 від 29.07.2020 та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за №1533 від 29.07.2020 та зобов`язання призначити пенсію за віком з 22.07.2020.

14.12.2020 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з досягненням, ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку 59 років та за наявності підтвердженого стажу роботи більше 26 років, 22.07.2020 звернулася до відповідача за призначенням пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, відповідач не зарахував до стажу роботи періоди роботи з 01.03.2001 до 31.01.2001, за липень, жовтень, грудень 2004 року, з 01.01.2005 до 01.05.2005, внаслідок чого самостійно нарахував стаж роботи позивача 25 років та оскаржуваним рішенням за №1533 від 29.07.2020 відмовив у призначенні пенсії за віком.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погодився, із посиланням на відповідні норми права та твердження, просив в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що у позивача наявний стаж роботи 25 років, при необхідному - 26 років. До стажу роботи позивач не зараховано періоди роботи: з 01.03.2001 до 31.01.2001 - у зв`язку з відсутністю трудової угоди, зареєстрованої в центрі зайнятості; за липень, жовтень, грудень 2004 року - у зв`язку з несплатою страхових внесків; з 01.01.2005 до 01.05.2005 - у зв`язку з відсутністю даних в системі персоніфікованого обліку.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

22.07.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії за №1533 від 29.07.2020 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказаним рішенням встановлено, що страховий стаж позивача становить 25 років. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.03.2001 до 31.01.2001 через відсутність трудової угоди, зареєстрованої в центрі зайнятості або ДПІ, а також через відсутність даних в системі персоніфікованого обліку. Право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при наявному стажі 25 років позивач набуде у віці 63 роки.

Предметом розгляду даної адміністративної справи є відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Обставинами такої відмови є не зарахування до стажу роботи позивача періодів роботи з 01.03.2001 до 31.01.2001, за липень, жовтень, грудень 2004 року та з 01.01.2005 до 01.05.2005.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком визначає статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, відповідно пункту 1 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постанов Кабінету Міністрів України за №637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд встановив, що позивач досягнула віку 59 років - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачем самостійно обчислено страховий стаж роботи позивача 25 років. До цього стажу не зараховано період роботи позивача з 01.03.2001 до 31.01.2001, за липень, жовтень, грудень 2004 року, з 01.01.2005 до 01.05.2005 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , з підстав відсутності трудової угоди, зареєстрованої в центрі зайнятості, несплати страхових внесків, відсутності даних в системі персоніфікованого обліку.

Враховуючи, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а згідно записів, у долученій позивачем копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач в період з 01.03.2001 до 31.12.2001 та з 01.01.2002 до 01.05.2005 працювала у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на посаді калькулятора, на підставі відповідних трудових договорів, зареєстрованих в Івано-Франківському міському центрі зайнятості, що також підтверджується довідкою центру зайнятості за № 4670-04/29-19 від 12.12.2019, то не зарахування відповідачем періодів роботи з 01.03.2001 до 31.01.2001, за липень, жовтень, грудень 2004 року, з 01.01.2005 до 01.05.2005, є безпідставними.

Таким чином, трудовою книжкою позивача підтверджено період роботи з 01.03.2001 до 31.01.2001, за липень, жовтень, грудень 2004 року, з 01.01.2005 до 01.05.2005, у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Висновками Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в справі за № 688/947/17, провадження № К/9901/35103/18 встановлено, що фактично внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України працівник позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії періодів роботи на такому підприємстві.

Як наслідок, суд встановив, що на момент звернення позивача, 22.07.2020, до відповідача за призначенням пенсії за віком у неї був наявний необхідний вік - 59 років та страховий стаж роботи - більше 26 років.

За таких обставин, є протиправною відмова відповідача у зарахуванні позивачу до страхового стажу роботи періоди роботи з 01.03.2001 до 31.01.2001, за липень, жовтень, грудень 2004 року, з 01.01.2005 до 01.05.2005 та в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Для відновлення прав позивача на належну пенсію, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 29.07.2020 за № 1533, та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 22.07.2020.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, квитанцією за № 0.0..1 від 23.11.2020 підтвердила сплату судового збору в розмірі 840, 80 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 840, 80 гривень. Крім того, позивач повідомила про наявність витрат, пов`язаних з розглядом справи - на професійну правничу допомогу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення за № 1533 від 29.07.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні, ОСОБА_1 , пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) призначити з 22.07.2020 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.