Справа № 640/20683/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/604
У Х В А Л А

11 січня 2021 року м. Київ № 640/20683/19

За позовомНауково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер"
доПечерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві
про визнання протиправним та скасування постанови
Суддя О.В.Головань

Представники:

без виклику сторін

Обставини справи:

Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 07.10.2019р. про відкриття виконавчого провадження № 60204263.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.12.2019 року позов задоволено.

24.12.2019 р. до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі, шляхом вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою суду від 30.01.2020 р. в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.

Зокрема, підставою для постановлення вказаної ухвали став висновок суду про те, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), оскільки вартість наданих позивачу відповідно до рахунку послуг є завищеною.

Зокрема, сума стягнення у ВП №60204263 менше за суму сплаченої суми витрат на правову допомогу, тобто, у випадку сплати позивачем суми заборгованості він поніс би менші витрати, ніж оплата правової допомоги, що викликає обґрунтований сумнів у неминучості і обґрунтованості таких витрат.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано розрахунку вартості кожної окремо наданої адвокатом послуги, а лише зазначено загальну суму 10 000,00 грн., що унеможливлює розрахувати належну суму для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Також суд зазначає, що згідно зі змістом судового рішення позовні вимоги задоволено не з тих підстав, які зазначені в позовній заяві, тобто, суд не погодився з правовою позицією, викладеною у позові, щодо застосування положень Закону України "Про виконавче провадження" в різних редакціях, і за яку позивачем було сплачено кошти на правову допомогу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 р. ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2020 р. скасовано, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Зокрема, підставою для такого висновку стало посилання на положення ч. 7 ст. 139 КАС України, згідно з якою, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи те, що позивачем не було подано доказів про розмір витрат, які сплатила у зв`язку з розглядом справи до закінчення судових дебатів у справі заява позивача підлягає залишенню без розгляду.

В свою чергу, окружний суд помилково розглянув та відмовив у задоволенні заяви з підстав, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), оскільки вартість наданих позивачу відповідно до рахунку послуг є завищеною.

Постановою Верховного Суду від 24.12.2020 р. скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2020 р. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 р., справу №640/20683/19 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Зокрема, згідно з висновками вказаної постанови Верховний Суд вважає висновки судів попередніх інстанції передчасними, оскільки, суди першої та апеляційної інстанцій взагалі не надали належної правової оцінки дотриманню Товариством вимог статті 139 КАС України: не враховано, при ухваленні оскаржуваних судових рішень наявність клопотання Товариства про поновлення строку на звернення до суду із заявою щодо ухвалення додаткового судового рішення, не враховано вимогу позивача, викладену у позовній заяві щодо здійснення розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 11.01.2021 р. заяву про ухвалення додаткового судового рішення призначено до розгляду в порядку ст. 252 КАС України.

Щодо розгляду заяви по суті суд зазначає наступне.

Згідно ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частинами 1 - 5 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2019р. між позивачем та адвокатським об`єднанням "Щиглов і Партнери" укладено договір про надання правової допомоги №14-01, відповідно до якого Клієнт доручає Юридичній фірмі надавати юридичні послуги, а Юридична фірма погоджується надавати Клієнту такі послуги згідно з умовами цього договору, а Клієнт погоджується сплачувати за надані послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 5.1 договору плата за надані Адвокатським об`єднанням послуги встановлюється відповідно до виставлених останнім актів наданих послуг згідно переліку вартості послуг, зазначених у Додатку №1, що є не від`ємною частиною договору.

Відповідно до Акту наданих послуг та звіту про обсяг наданих послуг від 20.12.2019 р. адвокатським об`єднанням "Щиглов і Партнери" надана наступна професійна правнича допомога по справі №640/20683/19:

- юридичний аналіз документів, написання та подання адміністративного позову від 25.10.2019 року (адвокат, кількість потрачених годин-7);

- підготовка заяви про усунення недоліків адміністративного позову від 08.11.2019 року (адвокат, кількість потрачених годин - 1);

- підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення від 20.12.2019 року (адвокат, кількість потрачених годин - 3);

- уточнення інформації про судовий розгляд справи в суді 1-ої інстанції (адвокат, кількість потрачених годин - 0,5).

Оплата позивачем правничої допомоги підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №51 від 20.12.2019 року.

Під час прийняття додаткового рішення в даній справі в частині стягнення на користь Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, серед усього іншого, суд враховує ціну позову в даній справі (8 097, 12 грн.), складність предмета спору (доказування), тривалість витраченого часу на опрацювання всіх матеріалів справи.

Дослідивши вищевказані документи, суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), оскільки вартість наданих позивачу відповідно до рахунку послуг є завищеною.

Зокрема, сума стягнення у ВП №60204263 менше за суму сплаченої суми витрат на правову допомогу, тобто, у випадку сплати позивачем суми заборгованості він поніс би менші витрати, ніж оплата правової допомоги, що викликає обґрунтований сумнів у неминучості і обґрунтованості таких витрат.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано розрахунку вартості кожної окремо наданої адвокатом послуги, а лише зазначено загальну суму 10 000,00 грн., що унеможливлює розрахувати належну суму для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Також суд зазначає, що згідно зі змістом судового рішення позовні вимоги задоволено не з тих підстав, які зазначені в позовній заяві, тобто, суд не погодився з правовою позицією, викладеною у позові, щодо застосування положень Закону України "Про виконавче провадження" в різних редакціях, і за яку позивачем було сплачено кошти на правову допомогу.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Щодо наведених у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 р. висновків, на підставі яких справу скеровано на новий розгляд, а саме: Верховний Суд вважає висновки судів попередніх інстанції передчасними, оскільки, суди першої та апеляційної інстанцій взагалі не надали належної правової оцінки дотриманню Товариством вимог статті 139 КАС України: не враховано, при ухваленні оскаржуваних судових рішень наявність клопотання Товариства про поновлення строку на звернення до суду із заявою щодо ухвалення додаткового судового рішення, не враховано вимогу позивача, викладену у позовній заяві щодо здійснення розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі змістом ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2020р. за наслідками розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення її розглянуто по суті; суд не робив жодних висновків щодо порушення позивачем строку звернення з заявою з посиланням на недотримання позивачем вимог ст. 139 КАС України, тоді як такі висновки робив суд апеляційної інстанції.

Щодо висновків ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2020р. по суті розгляду заяви у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 р. підстав для її нового розгляду не наведено.

За таких обставин суд не вбачає підстав для перегляду по суті своїх висновків, викладених в ухвалі від 30.01.2020 р.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржене протягом п`ятнадцяти днів з дня її виготовлення.

Суддя О.В. Головань