Справа № 480/288/21
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

11 січня 2021 року Справа № 480/288/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді: Воловика С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

У С Т А Н О В И В:

06 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити дію рішення Управління державної міграційної служби України у Сумській області від 22.12.2020 № 06112 щодо відмови в оформленні посвідки ОСОБА_1 на тимчасове проживання до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до УДМС України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення № 6112 від 22.12.2020 року УДМС України у Сумській області щодо відмови в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, зобов`язати УДМС України у Сумській області оформити (видати) посвідку на тимчасове проживання.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявниця зазначила, що спірне рішення неминуче призведе до непоправних наслідків, оскільки його наслідком є заборона проживання та перебування на території України, термін дії візи закінчиться 14.01.2021, відповідно це позбавить можливості продовжувати навчання в Сумському державному університеті, а отже, наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам та інтересам, до ухвалення рішення в адміністративній справі, а захист цих прав та інтересів значною мірою ускладниться без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

11 січня 2021 ОСОБА_1 до канцелярії суду подано доповнення до заяви про забезпечення позову, в якому заявниця додатково просить суд:

- заборонити Сумському державному університету відраховувати її з університету та вчиняти будь-які інші дії для її виїзду з України після закінчення строку дії візи для в`їзду в Україну до закінчення розгляду в суді її позову про визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області № 6113 від 22.12.2020 про відмову в оформленні (видачі) їй посвідки на тимчасове проживання в Україні з посиланням на п/п 9 п. 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання;

- заборонити застосовувати до посадових осіб Сумського державного університету штрафні санкції відповідно до приписів КУпАП.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини та доводи про необхідність вжиття заходів забезпечення позову в їх сукупності, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Рекомендацій № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В свою чергу, заявник повинен довести існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення його прав, обґрунтувати складність вчинення цих дій, підтвердити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Як убачається зі змісту заяви, стверджуючи про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, заявниця наводить винятково припущення щодо ймовірних подальших негативних для неї наслідків у вигляді неможливості ефективного захисту його порушених прав. При цьому, жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам внаслідок невжиття заходів забезпечення позову, заявниця суду не надав.

Не зазначила заявниця і які саме дії, направлені на відновлення прав, доведеться вживати в разі невжиття заходів забезпечення позову, не обґрунтувала складність вчинення цих дій, а також не підтвердила необхідність несення значних витрат, пов`язаних з відновленням прав.

Крім того, що стосується вимоги забезпечити позов шляхом заборони Сумському державному університету відраховувати заявницю з навчального закладу та вчиняти будь-які інші дії для її виїзду з України після закінчення строку дії візи для в`їзду в Україну, суд зазначає, що, з огляду на положення п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України рішення про відрахування з університету та дії уповноважених осіб навчального закладу, спрямовані на виїзд заявниці з України після закінчення строку дії візи для в`їзду в Україну, не є предметом оскарження у справі за позовом ОСОБА_1 до УДМС України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення УДМС України в Сумській області № 6112 від 22.12.2020 щодо відмови в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання та зобов`язання УДМС України в Сумській області оформити (видати) посвідку на тимчасове проживання, з яким вона має намір звернутися до суду. При цьому, Сумський державний університет не є суб`єктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, ним не прийнято рішення та не вчинено дії, які можуть бути предметом оскарження в адміністративній справі, відповідно, наслідком імовірного рішення Сумського державного університету про відрахування заявниці не можуть бути дії, щодо вчинення яких в порядку забезпечення позову можливо встановити заборону.

Також, що стосується вимоги заборонити застосовувати до посадових осіб Сумського державного університету штрафні санкції відповідно до приписів КУпАП, суд зазначає, що така вимога не відповідає завданню інституту забезпечення позову, яким є охорона матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Так, заявницею не обґрунтовано, яким чином забезпечення позову у зазначений спосіб захистить її інтереси від порушень з боку УДМС України в Сумській області та не зазначено, до якого суб`єкта звернена така вимога, що унеможливлює її виконання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.В. Воловик