Справа № 160/2576/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 листопада 2020 року Справа №160/2576/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кальника В.В.

за участі:

секретаря судового засідання Туренко К.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 2 Логвиненко Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та клопотання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про залишення заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління ДФС у м. Києві, Головне управління ДФС у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 160/2576/19, в якій заявник просить:

- встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) - Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку подати звіт про виконання судового рішення у справі № 160/2576/19 від 16.10.2019 року, встановити відповідний строк для цього (3 робочих дні);

- за наслідками розгляду звіту накласти на керівника НКЦПФР ОСОБА_2 штраф у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначив, що до цього часу, тобто 1 рік з дня винесення судового рішення, 6 місяців з моменту набрання законної сили рішенням суду, та 5 місяців з дня відкриття виконавчого провадження судове рішення не виконано.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 року заява призначена до розгляду у судовому засіданні.

23.11.2020 року від представника відповідача 2 до суду подано клопотання про залишення заяви ОСОБА_1 , поданої на підставі ст. 382 КАС України, без розгляду.

Клопотання обґрунтовано тим, що Комісія виконала рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі № 160/2576/19 в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача 2 підтримав клопотання про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

ОСОБА_1 проти задоволення клопотання про залишення її заяви без розгляду не заперечувала.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача 2, оцінюючи повноту та належність виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено судове рішення - постанову по справі №160/2576/19, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 (ухвалою Верховного Суду від 19.10.2020 адміністративне провадження №К/9901/24765/20 касаційну скаргу НКЦПФР на рішення ДОАС від 16.10.2019 і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 повернуто скаржнику), якою зобов`язано Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку (далі по тексту - НКЦПФР): провести нарахування та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сплаченого на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 157 323,15 грн. за період з 06.10.15 по 20.12.17; зобов`язати НКЦПФР подати до органів доходів і зборів з розбивкою по місяцях звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сплаченого на користь позивача середнього заробітку на загальну суму 157 323,15 грн. за період з 06.10.15 по 20.12.17.

15.04.2020 року по справі виданий виконавчий лист.

04.05.2020 року на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ДДВС МЮУ) направлено заяву про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим листом №160/2576/19, виданим 15.04.2020 року.

18.05.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №62101123, боржником за якою є: Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Під час судового розгляду заяви встановлено, матеріалами справи підтверджено та не заперечується ОСОБА_1 , що у жовтні 2020 року Комісією було проведено нарахування та сплачено до бюджету єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 37 157,04 грн. (тридцять сім тисяч сто п`ятдесят сім гривень 04 копійки), розрахований з суми виплаченого на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 157 323,15 грн. за період з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року, в тому числі:

- 11 728, 08 грн. (одинадцять тисяч сімсот двадцять вісім гривень 08 копійок) нараховано 36,3 % та 22 % на суму 41 736,96 грн., виплаченої згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017р., зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 р. по справі № 804/3291/17, за період з 06.10.2015 р. по 28.04.2016 р., сплачено до бюджету платіжним дорученням № 1245 від 08.10.2020р.;

- 13 377,41 грн. (тринадцять тисяч триста сімдесят сім гривень 41 копійка) нараховано 22% на суму 60806,43 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 р. по справі № 804/6862/16, за період з 29.04.2016 р. по 20.03.2017 р., сплачено до бюджету платіжним дорученням № 1246 від 08.10.2020р.;

- 11 095, 08 грн. (одинадцять тисяч дев`яносто п`ять гривень 08 копійок) нараховано 22 % на суму 50 432,16 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 р., залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 р. по справі № 804/7356/17, за період з 21.03.2017 р. по 29.11.2017 р., сплачено до бюджету платіжним дорученням № 1247 від 08.10.2020р.;

- 956,47 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 47 копійок) нараховано 22% на суму 4 347,60 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 р. по справі № 804/3000/18, за період з 30.11.2017 р. по 20.12.2017 р., сплачено до бюджету платіжним дорученням № 1248 від 08.10.2020р.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Комісія листом №14/05/16880 від 20.10.2020 повідомила головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовії А.М. про проведене нарахування та сплату до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 37 157,04 грн. (тридцять сім тисяч сто п`ятдесят сім гривень 04 копійки), розрахованого з суми виплаченого на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 157 323,15 грн. за період з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року.

Окрім цього, на підтвердження виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі № 160/2576/19 відповідачем 2 надано копію Звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сплаченого на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 157 323,15 грн. за період з 06.10.2015 р. по 20.12.2017 р.

З огляду на наведене, враховуючи, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі № 160/2576/19 виконані в повному обсязі, а також те, що, на думку суду, ст. 382 КАС України не передбачає права суду залишити без розгляду заяву про встановлення судового контролю у випадку виконання рішення суду боржником, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду та в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 160/2576/19.

Керуючись статтями 248, 254, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду - відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 160/2576/19 - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 30.11.2020 року.

Суддя В.В. Кальник