Справа № 580/3145/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3145/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Бабенка К.А.,

Беспалова О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та невиплати пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме: щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 104550,81 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 104550,81 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням він у складі грошового забезпечення фактично отримав щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому вказана сума підлягає включенню до грошового забезпечення при призначенні пенсії за вислугу років. При цьому посилається на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції всіх обставини у справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається зокрема на те, що пенсію позивачу обчислено із грошового забезпечення 6988,08 грн., визначеного згідно статті 43 Закону України № 2262-ХІІ, Порядку № 45 та грошовим атестатом і довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні 24 місяці служби перед звільненням. При цьому, апелянт наголошує, що не має права самостійно визначати розміри грошового забезпечення. Крім того, апелянт звертає увагу суду, що нормами чинного законодавства не передбачено включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди. Просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 13 березня 2019 року у зразковій справі № 240/6263/18.

Отже, оскільки судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даного спору, відповідач вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення у відповідності до приписів ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи позивач перебуває на обліку на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та з 14.11.2017 отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Пенсія за вислугу років обчислена позивачу із грошового забезпечення у сумі 6988,08 грн., визначеного відповідно до ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ, п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, грошового атестату від 29.11.2017 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 15.11.2017 №503.

22 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок призначеної пенсії за вислугу років та надав довідку командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2020 № 127 про нараховані та виплачені види грошового забезпечення, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім грошової допомоги при звільненні) за період з листопада 2015 по листопад 2017 року.

Листом № 4433-4739/Г-03/8-2300/20 від 05.08.2020 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-Х11 не містить положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок призначеної пенсії з врахуванням у складі грошового забезпечення за 24 місяці перед призначенням пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив зокрема, з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода підлягає включенню до складу грошового забезпечення при призначенні пенсії за умови сплати єдиного внеску. При цьому, судом першої інстанції зазначено, що вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача з грошового забезпечення на підставі довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2020 №127 про нараховані та виплачені види грошового забезпечення, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім грошової допомоги при звільненні) за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року є протиправною.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

У силу частини 3 статті 43 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-XII), пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення також викладено у пункті 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з якими пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17, висновки якої, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року, виплачувалася позивачеві щомісяця, тобто мала безперервний характер.

Відповідно до довідки від 15.07.2020 №127, виданої військовою частиною А3177 Міністерства оборони України позивачу з грудня 2015 року по листопад 2017 року нараховано щомісячну додаткову грошову винагороду в сумі 104550,81 грн.

Судом встановлено, що за період проходження позивачем служби у військовій частині НОМЕР_1 з усіх видів грошового забезпечення, в тому числі з щомісячної додаткової грошової винагороди, було нараховано і сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в повному обсязі.

Враховуючи викладене, отримувана позивачем, згідно з довідкою №127 від 15.07.2020, щомісячна додаткова грошова винагорода за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року, з якої утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу пенсії підлягає перерахунку.

Стосовно посилань відповідача на рішення Верховного Суду від 13.03.2019 у зразковій справі №240/6263/18, суд зазначає, що спір у справі №240/6263/18 виник з інших правовідносин та не стосується предмету спору у справі, що розглядається. Висновки Верховного Суду у справі №240/6263/18 не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

Відповідачем в апеляційній скарзі не наведено заперечень щодо дати, з якої повинен був би бути проведений перерахунок пенсії у зв`язку з чим, колегія суддів не надає правової оцінки відповідним висновкам суду першої інстанції.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що згідно з приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи суб`єкта владних повноважень не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: К.А. Бабенко

О.О. Беспалов