Справа № 120/6317/20-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2021 р. Справа № 120/6317/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - ГУ Держгеокадастр у Вінницькій області, відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу від 04.06.2020 р. №Ж-11594/15-20-СГ про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власніть земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

- зобов`язання повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власніть земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області та за результатами розгляду прийняти рішення у формі наказу відповідно до положень ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за наслідком розгляду його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідач відмовив з мотивів того, бажана земельна ділянка розміщена на пасовищах.

На думку позивача, така відмова суперечить статті 118 Земельного кодексу України, якою передбачено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту земелеустрою для відведення земельної ділянки у власність, яких на момент надання відмови не існувало.

Ухвалою суду від 06.11.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у письмовому провадженні без виклику (повідомлення) сторін в порядку спрощеного позовного провадження.

16.11.2020 р. представник відповідача подав відзив на позов (вх.№28906), в якому вказав, що позивачу правомірно відмовлено в наданні дозволу, оскільки дана земельна ділянка має використовуватись для сінокосіння та випасання худоби. Відтак , такі проекти землеустрою розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації та її розробниками. А отже, позивачеві правомірно відмовлено в наданні дозволу.

10.12.2020 р. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту є вичерпними. Окрім того, проект землеустрою підлягає погодженню у відповідних органах, відповідно він може бути як погоджений так і не погоджений.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

04.05.2020 р. до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернувся ОСОБА_1 із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для одержання безоплатно у власніть земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Згідно опису прийнятих документів до вказаного клопотання ОСОБА_1 додані графічні матеріали земельної ділянки, витяг з ЗК та копія паспорта.

За наслідком розгляду вказаного звернення, наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-11594/15-20-СГ від 04.06.2020 р. відмовлено в наданні дозволу на підставі частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України та вказано, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка розміщена на пасовищі, яке за своїми природними особливостями і призначенням має використовуватись для сінокосіння та випасання худоби. Виробництво та переробка сільськогосподарської продукції на даному виді угідь не передбачається.

Також зазначено, що відповідно до ст. 37 Закону України "Про охорону земель" використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості забороняється. На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність, зокрема, щодо розорювання сіножатей, пасовищ.

Крім того, наказ містить посилання на ч. 4 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр", згідно якої відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), проектів землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Також зазначено, що порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 02 листопада 2011 року № 1134, а відповідні проекти розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Не погоджуючись із такою відмовою суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України. Зокрема частиною 6 цієї норми передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Крім того, частиною четвертою статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Із аналізу наведених норм видно, що за наслідком розгляду суб`єктом владних повноважень відповідних клопотань, протягом місяця приймається одне із двох рішень: надається дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивована відмова у його наданні.

Як встановлено судом, 04.05.2020 р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з відповідним клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та подав відповідні документи.

За наслідком розгляду даного звернення йому відмовлено з підстав того, що земля яку він бажає отримати у власність має використовуватись для сінокосіння та випасання худоби.

Оцінюючи дані доводи сторони відповідача суд вказує, що підстави для відмови у наданні дозволів є вичерпними, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідачем не зазначено, яким саме вимогам законів, нормативно-правовим актам невідповідає місце розташування земельної ділянки, яку бажає отримати позивач у власність.

Окремо суд зазначає, що жодних належних доказів того, що земля, за рахунок якої позивач бажає сформувати та отримати у власність земельну ділянку, відноситься до земель «пасовища» відповідачем не надано.

Крім того, відповідно до інформації розміщеної у Державному земельному кадастрі судом встановлено, що земельна ділянка щодо якої позивач бажає отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою не є сформованою та не відноситься до земель пасовища, а є землями запасу, а тому посилання відповідача на те, що бажана для позивача земельна ділянка розміщена на пасовищі не знайшли свого підтвердження.

З приводу тверджень відповідача щодо необхідності розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, то такі є необґрунтованими, адже відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр", відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), проектів землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Відтак, частиною четвертою статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" не врегульовано особливостей отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а встановлено основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому, суд вказує, що позивачем допущено описку в номері наказу а саме, замість №2-11594/15-20-СГ вказано №Ж-11594/15-20-СГ . Відтак, слід вважати вірним номер оскаржуваного рішення №2-11594/15-20-СГ

Водночас надаючи оцінку вимогам позивача щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення, необхідно зазначити, що згідно частини четвертої 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, спірний наказ, яким відмовлено у наданні дозволу позивачу є протиправним.

За таких обставин, суд вважає необхідним зобов`язати суб`єкта владних повноважень, розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 04.05.2020 р. з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та прийняти рішення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 840, 80 грн. судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.06.2020 р. №2-11594/15-20-СГ про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власніть земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власніть земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області та за результатами розгляду прийняти рішення у формі наказу відповідно до положень ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Келецька,63, код 39767547) .

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1 ) .

Відповідач:Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Келецька,63, код 39767547)

Повний текст рішення сформовано: 11.01.21 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна