Справа № 200/10674/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 р. Справа№200/10674/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ), відповідача 2 - Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, Великоновосілківськтй район, смт.Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ), про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

17 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне.

Згідно її заяви до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1996 від 11.09.2020 року та наданих до неї документів позивачці було призначено пенсію за віком з 11.07.2020 р.

В трудовий стаж при призначенні пенсії не зараховано періоди роботи, які наведені в трудовій книжці а саме:

З 01.10.1985 року по 28.02.1992 року на Автотранспортному виробничому об`єднаному УС «Днепрканалстрой»

З 30.02.1992 по 10.05.1993 року на Малому підприємстві «Мисль»

З 12.05.1993 по 02.05.1994 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Думка»

З 03.01.1995 по 01.02.1996 року в ТОВ «Макс вояж».

Листом від 29.09.2020 року Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило про відмову у включенні до загального трудового стажу періоду з 01.10.1985 р по 28.02.1992 р. з причини відсутності довідки про реорганізацію.

Позивач вважає дії відповідача - не зарахування у трудовий стаж періодів роботи, незаконними та просить суд :

Визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (, місцезнаходження юридичної особи: 84121, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8), в зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце тимчасової реєстрації: АДРЕСА_2 ), до трудового стажу для обчислення пенсії період роботи з 01.10.1985 р. по 28.02.1992 р., з 01.03.1992 р. по 10.05.1993 р. з 12.05.1993 р. по 02.05.1994 р. з 03.01.1995 р. по 01.02.1996 р. не включення до заробітку сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при обчисленні пенсії за довідками: №234 від 26.11.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Пчела» код 20362277, № 258 від 26.11.2014 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К» код 00381835.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (, місцезнаходження юридичної особи:84121, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8), включити до трудового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце тимчасової реєстрації: АДРЕСА_2 ), для обчислення пенсії період роботи з 01.10.1985 р. по 28.02.1992 р., з 01.03.1992 р. по 10.05.1993 р. з 12.05.1993 р. по 02.05.1994 р. з 03.01.1995 р. по 01.02.1996 р. а також суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при обчисленні пенсії за довідками: №234 від 26.11.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Пчела» код 20362277, № 258 від 26.11.2014 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К» код 00381835.

Ухвалою від 18 листопада 2020 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 16 грудня 2020 року.

09 грудня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначає, що відповідно до пункту 12 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2 управління Пенсійного фонду України є самостійними юридичними особами, мають самостійний баланс, рахунок в органах Державної казначейської служби України га уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Управління Пенсійного фонду України відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 (далі - Закону №1058).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям та іншим особам відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивачка ж отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 та перебуває на обліку в одному із територіальних управлінь Пенсійного фонду.

У зв`язку з цим Головне управління немає повноважень та підстав для здійснення дій щодо поновлення нарахування, виплати пенсії позивачці.

Ухвалою від 16 грудня 2020 року суд залучив до участі по справі в якості співвідповідача Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, Великоновосілківськтй район, смт.Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) та відклав судове засідання до 13 січня 2021 року.

04 січня 2021 року позивач надав через канцелярію суду письмові пояснення по справі.

Свою позицію позивачка вмотивовувала наступним.

Відповідно до записів трудової книжки позивачка працювала з 01.10.1985 р. по 28.02.1992 р. в Автотранспортному виробничому об`єднанні «Управління будівництва «Дніпроканалбуд» і цей період не було включено до заробітку сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при обчисленні пенсії.

Відповідно до записів трудової книжки період з 01.10.1985 р. по 28.02.1992 р., в Автотранспортному виробничому об`єднанні «Управління будівництва «Дніпроканалбуд», який не було включено до заробітку сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески га загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при обчисленні пенсії.

Запис про звільнення завірено печаткою Управління будівництва «Дніпроканалбуд».

Відповідач зауважує, про те, що довідка про реорганізацію не надана.

Позивачка зазначає, що здійснила ряд дій, спрямованих на отримання уточнюючих довідок, з метою підтвердження факту роботи у АТПО УС «ДКС».

Трудовий архів, який було передано на зберігання до Державного архіву Донецької області.

У грудні 2014 року Державний архів Донецької області переміщено у місто Костянтинівку. В той час позивачкою встановлено, що архів документів з особового складу підприємства АТПО УС «ДКС» передано до правонаступника Донецького регіонального управління експлуатації водогосподарських об`єктів «Донецькводексплуатація», ЄДРПОУ 03379968. Зазначене підприємство знаходиться на непідконтрольній Україні території.

Згідно з інформацією з державного реєстру юридичних осіб, засновником зазначено Державний комітет України по водному господарству. Наказом Держагенства водних ресурсів від 28.11.2014 року № 141 «Про призупинення фінансово-господарської діяльності деяких організацій, які належать до сфери управління Держводагенства» зупинено діяльність Донецького регіонального управління експлуатації водогосподарських об`єктів «Донецьк водексплуатація», у зв`язку із знаходженням на непідконтрольній території.

Позивачка посилається на те, що має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу.

Неточності в трудовій книжці не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивачки, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

За таких обставин, позивачка, вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено їй у зарахуванні спірного періоду роботи, а тому порушені відповідачем права підлягають відновленню судом.

12 січня 2021 року Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надало через канцелярію суду відзив на адміністративний, відповідно до якого зазначає, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка проживає: АДРЕСА_1 , звернулась до Управління з заявою № 1996 від 11.09.2020 р. про призначення пенсії за віком. За наслідками розгляду вказаної заяви № 1996 та наданого пакету документів, страховий стаж для обчислення пенсії склав 27 років 3 місяця 1 день.

Згідно п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974р №162 (далі Інструкція №162) якщо за час роботи робітника або службовця назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Період роботи з 01.10.1985 по 28.02.1992 на підприємстві «Автотранспортное производственное объединение УС Днепрканалстрой», не був врахований у зв`язку з тим, що запис про звільнення завірено печаткою «Управление строительное Днепрканалстрой».

Оскільки в трудовій книжці відсутній запис про реорганізацію «Автотранспортное производственное обьединение УС Днепрканалстрой» в «Управление строительное Днепрканалстрой», в Управління не має можливості зарахувати вищезазначений період роботи до загального трудового стажу.

Період роботи позивача з 30.02.1992 по 10.05.1993 на підприємстві МП «Мисль» не був врахований у зв`язку з тим, що запис в трудовій книжці про прийом на роботу є некоректним, у зв`язку з чим в управління не має можливості чітко встановити період роботи.

Період роботи з 12.05.1993 по 0205.1994 в підприємстві ТОВ «Мисль» не був врахований у зв`язку з тим, що запис про звільнення з роботи засвідчений печаткою підприємства ТОВ «Мисль» ЛТД, а запис про реорганізацію в трудовій книжці відсутній.

Період роботи з 03.01.1995 по 01.02.1996 на підприємстві ТОВ «Макс» не був врахований до страхового стажу у зв`язку з тим, що в даті звільнення міститься виправлення, які завірені печаткою підприємства ТзОВ «Макс-Вояж», у свою чергу, запис про реорганізацію в трудовій книжці відсутній.

Позивач був повідомлений про можливість надання уточнюючих документів стосовно підтвердження страхового стажу за спірний період, однак, належних додаткових матеріалів на підтвердження вказаного періоду до управління не надходило, а тому, Управління не має можливості врахувати спірний період роботи до страхового стажу.

Стосовно довідок про заробітну плату № 234 від 26.11.2014р. видану ТОВ «Пчела» (юридична адреса: м. Донецьк, вул. 1-ша Олександрівка,б.9) та № 258 від 26.11.2014р. видану ПАТ «Кондитерська фабрика А.В.К» (юридична адреса: 83062, м. Донецьк, вул. 1-ша Олександрівка,б.9) зазначає, що згідно розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 місто Донецьк належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не виконують свої повноваження.

Згідно п.п. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 1207-VП, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відомості та матеріали, що надійшли з непідконтрольної території, викликають суттєвий сумнів щодо достовірності відображеної в них інформації та вимагають додаткової перевірки

У зв`язку з тим, що провести перевірку відповідності змісту наданих довідок про заробітну плату № 234 від 26.11.2014р. та № 258 від 26.11.2014р, не має підстав, управління просить відмовити позивачки у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

13 січня 2021 року представники сторін у призначене судове засідання не з`явились. Були належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи.

З метою запобігання поширенню гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб суд зазначає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи немає, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ворошиловським РВ УМВС України в м.Донецьку 20.06.2001 року, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_3 (а.с.6-8).

Відповідач 1, Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, яке є юридичною особою , 84121, Донецька обл., місто Словянськ, вулиця Г.Батюка, 8 та суб`єктом владних повноважень.

Відповідач 2, Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є юридичною особою код ЄДРПОУ 4217129, 85500, Донецька обл., смт. Велика Новосілка та суб`єктом владних повноважень.

Згідно заяви ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1996 від 11.09.2020 року та наданих до неї документів Позивачці було призначено пенсію за віком з 11.07.2020 р.

В трудовий стаж при призначенні пенсії не зараховано періоди роботи, які наведені в трудовій книжці а саме:

З 01.10.1985 року по 28.02.1992 року на Автотранспортному виробничому об`єднаному УС «Днепрканалстрой»

З 30.02.1992 по 10.05.1993 року на Малому підприємстві «Мисль»

З 12.05.1993 по 02.05.1994 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Думка»

З 03.01.1995 по 01.02.1996 року в ТОВ «Макс вояж».

Період роботи з 01.10.1985 по 28.02.1992 на підприємстві «Автотранспортное производственное объединение УС Днепрканалстрой», не був врахований у зв`язку з тим, що запис про звільнення завірено печаткою «Управление строительное Днепрканалстрой». Оскільки в трудовій книжці відсутній запис про реорганізацію «Автотранспортное производственное обьединение УС Днепрканалстрой» в «Управление строительное Днепрканалстрой», в Управління не має можливості зарахувати вищезазначений період роботи до загального трудового стажу.

Період роботи позивача з 30.02.1992 по 10.05.1993 на підприємстві МП «Мисль» не був врахований у зв`язку з тим, що запис в трудовій книжці про прийом на роботу є некоректним, у зв`язку з чим в Управління не має можливості чітко встановити період роботи.

Період роботи з 12.05.1993 по 0205.1994 в підприємстві ТОВ «Мисль» не був врахований у зв`язку з тим, що запис про звільнення з роботи засвідчений печаткою підприємства ТОВ «Мисль» ЛТД, а запис про реорганізацію в трудовій книжці відсутній.

Період роботи з 03.01.1995 по 01.02.1996 на підприємстві ТОВ «Макс» не був врахований до страхового стажу у зв`язку з тим, що в даті звільнення міститься виправлення, які завірені печаткою підприємства ТзОВ «Макс-Вояж», у свою чергу, запис про реорганізацію в трудовій книжці відсутній.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

За змістом статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За правилами п.п.1.1 п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від20.06.1974 № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, у п.3 Порядку зазначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_3 , наявної в матеріалах справи період з 01.10.1985 по 28.02.1992 на підприємстві «Автотранспортное производственное объединение УС Днепрканалстрой», позивачці не був зарахований у зв`язку з тим, що запис про звільнення завірено печаткою «Управление строительное Днепрканалстрой».

Як вбачається з запису трудової книжки: запис №7 «Постановлением Совета СССР от 28.11.86 №1402 «Об освобождении Минэнерго СССР от строительства энергетических объектов и передаче стройорганизацию и предприятие этого Министерства общественным и другим Министерствам и ведомствам. УС «Днепроканалстрой» передано из ведения Минэнерго СССР в подчинение Министерству Минеорации и водного хозяйства».

Запис № 10, період з 30.02.1992 по 10.05.1993 на підприємстві МП «Мисль» не був врахований у зв`язку з тим, що запис в трудовій книжці про прийом на роботу є некоректним.

Слід зазначити, що на період прийняття позивача на роботу діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162.

Згідно п. 2.3. вказаної Інструкції (мовою оригіналу) " Все записи в трудовой книжке о приеме на работу, переводе на другую постоянную работу или увольнении, а также о награждениях и поощрениях вносятся администрацией предприятия после издания приказа (распоряжения), но не позднее недельного срока, а при увольнении - в день увольнения и должны точно соответствовать тексту приказа (распоряжения).

Записи производятся арабскими цифрами (число и месяц двузначными) аккуратно, перьевой или шариковой ручкой, чернилами черного, синего или фиолетового цвета".

Таким чином, запис №10, а саме, дата прийняття на роботу (30.02.1992), виконаний не відповідно до вказаної Інструкції, дійсно містить деяку неточність та не відповідає нормам діючої на момент його внесення Інструкції.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи періоди роботи позивача з 01.10.1985 по 28.02.1992 та з 30.02.1992 по 10.05.1993 підтверджено записами в трудовій книжці позивача, засвідчено підписами уповноваженої особи та місить відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказаний період. При цьому неналежний порядок заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Щодо періодів з 12.05.1993 по 02.05.1994 в підприємстві ТОВ «Мисль» та з 03.01.1995 по 01.02.1996 на підприємстві ТОВ «Макс», суд зазначає, наступне.

Так, до 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. Ця інструкція не застосовується на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993.

Наразі, порядок ведення трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58 (надалі-Інструкція).

Згідно з п.п. 2.4., 2.6., 2.8., 2.9. Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і запис про звільнення завіряється печаткою. У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний запис або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом. Виправлені відомості про роботу мають повністю відповідати оригіналу наказу чи розпорядження.

Відповідно до п. 2.10. Інструкції у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

Пунктом 2.15. Інструкції передбачено, що у разі якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Пунктом 2.27. Інструкції зазначено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Отже, щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 12.05.1993 по 0205.1994 в підприємстві ТОВ «Мисль» не був врахований у зв`язку з тим, що запис про звільнення з роботи засвідчений печаткою підприємства ТОВ «Мисль» ЛТД, а запис про реорганізацію в трудовій книжці відсутній та період роботи з 03.01.1995 по 01.02.1996 на підприємстві ТОВ «Макс» не був врахований до страхового стажу у зв`язку з тим, що в даті звільнення міститься виправлення, які завірені печаткою підприємства ТзОВ «Макс-Вояж», у свою чергу, запис про реорганізацію в трудовій книжці відсутній.

Суд зазначає, що відсутність можливості зарахування до страхового стажу позивача вказаних вище періодів пояснюється тим, що в порушення положень Інструкції у вказаних записах про роботу маються неточності, розбіжності, які не дають законних підстав для зарахування цих періодів роботи до страхового стажу позивача.

У записі цих періодів роботи, в порушення п. 2.15. Інструкції, відсутній запис про перейменування ТОВ «Мисль» на ТОВ «Мисль» ЛТД та ТОВ «Макс» на ТзОВ «Макс-Вояж».

Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року суд зобов`язав ОСОБА_1 надати уточнюючі довідки щодо спірних періодів праці на підприємствах «Мисль» та «Макс».

Окрім цього, листами Головного управління ПФУ у Донецькій області від 04.11.2020 року №8001-8253/Б-02/8-0500/20 позивачку повідомлено про необхідність надати уточнюючі довідки за спірні періоди.

Проте ОСОБА_1 для вирішення спірного питання таких довідок до відповідача та до суду не надала.

Враховуючи вищенаведені правові норми, та те, що позивач не надав до Головного управління уточнюючих довідок за спірний період, відсутні законні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно її трудової книжки: з 12.05.1993 по 02.05.1994 в підприємстві ТОВ «Мисль» та з 03.01.1995 по 01.02.1996 на підприємстві ТОВ «Макс».

Стосовно довідок про заробітну плату № 234 від 26.11.2014р. видану ТОВ «Пчела» (юридична адреса: м. Донецьк, вул. 1-ша Олександрівка,б.9) та № 258 від 26.11.2014р. видану ПАТ «Кондитерська фабрика А.В.К» (юридична адреса: 83062, м. Донецьк, вул. 1-ша Олександрівка,б.9) суд зазначає.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами ст. 26 Закону № 1058 передбачено право на призначення пенсії за віком особи після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частина 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійною фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

За унормуванням ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1 ).

За приписами Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

За змістом п.2.10 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Порядку № 22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07 липня 2014 року) вбачається, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Таким чином, єдиною підставою для проведення розрахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі № 12-11а-15.

Диспозицією підпункту 3 пункту 2.1 № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року та, за бажанням пенсіонера, може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якими можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що орган, який призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З матеріалів справи вбачається, що довідка про заробітну плату для обчислення пенсії № 234 від 26.11.2014р. видану ТОВ «Пчела» (юридична адреса: м. Донецьк, вул. 1-ша Олександрівка,б.9) та № 258 від 26.11.2014 р. видану ПАТ «Кондитерська фабрика А.В.К» (юридична адреса: 83062, м. Донецьк, вул. 1-ша Олександрівка,б.9) на підставі особових рахунків позивача за 1996 по 2000 рік. (а.с. 21, а.с.95).

Стосовно доводів відповідача, про те, що довідка, яка видана установою, що знаходиться на території, яка непідконтрольна українській владі, тому врахувати при призначенні пенсії довідку неможливо, оскільки зазначені довідки не мають законних підстав, суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Абзацом 2 статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України". Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" м. Макіївка є територією проведення антитерористичної операції.

Суд звертає увагу на те, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади. На теперішній час на законодавчому рівні відсутня така обов`язкова умова як перереєстрація підприємств на територію підконтрольну українській владі.

Суд враховує при цьому і п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 595 (із змінами та доповненнями) «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства», яким обумовлено:

Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити:

до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Суд також зазначає, що діючим законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не встановлено, що необхідною умовою для прийняття та врахування пенсійними органами документів для призначення/розрахунку пенсії є можливість перевірити оригінали документів на підставі яких видавалася довідка.

З огляду на викладене, через те, що відповідач позбавлений можливості провести перевірку відповідності записів довідки первинним документам, не можна покладати надмірного тягаря та обов`язків на позивача, оскільки довідка видана і містить усі необхідні реквізити та відомості.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача стосовно неврахування довідки № 234 від 26.11.2014р. видану ТОВ «Пчела» (юридична адреса: м. Донецьк, вул. 1-ша Олександрівка,б.9) та № 258 від 26.11.2014р. видану ПАТ «Кондитерська фабрика А.В.К» (юридична адреса: 83062, м. Донецьк, вул. 1-ша Олександрівка,б.9) на підставі особових рахунків позивача за 1996 по 2000 рік. при обчисленні позивачу пенсії.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами....

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контр,олем "Молдавської Республіки Придністров`я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14 та у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17, справі №200/4869/20-а і враховуються судом при розгляді даної справи.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на норми Закону України № 1207 Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, оскільки частиною першою статті 3 встановлено що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Тобто, до спірних правовідносин вказаний вище закон не може бути застосований взагалі.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в довідках про заробітну плату містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку вказані довідки недійсними також не визнавались, підприємством не відкликані.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення в цій частині позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідача 2 - Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити певні дії, необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Беручи до уваги те, що позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. і суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, сума судових витрат зі сплати судового збору, яка підлягає присудженню позивачу, складає 420 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідача 2 - Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, Великоновосілківськтй район, смт.Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) в зарахуванні ОСОБА_1 , (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до трудового стажу для обчислення пенсії період роботи з 01.10.1985 р. по 28.02.1992 р., з 01.03.1992 р. по 10.05.1993 р.

Визнати протиправною відмову Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, Великоновосілківськтй район, смт.Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) в частині неприйняття під час призначення ОСОБА_1 , (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії довідок про заробітну плату №234 від 26.11.2014 року та № 258 від 26.11.2014 року.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, Великоновосілківськтй район, смт.Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) включити до трудового стажу ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для обчислення пенсії період роботи з 01.10.1985 р. по 28.02.1992 р., з 01.03.1992 р. по 10.05.1993 р.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, Великоновосілківськтй район, смт.Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) прийняти та включити до страхового стажу довідки про заробітну плату №234 від 26.11.2014 року та № 258 від 26.11.2014 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, Великоновосілківськтй район, смт.Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суму судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 13 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков