Справа № 826/16255/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Безименної Н.В., суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю. перевіривши апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Офісу великих платників податків ДФС) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Офісу великих платків податків ДФС про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Офіс великих платників податків ДФС не погоджуючись з вказаним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

25 жовтня 2019 року ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу повернуто на підставі п.1 ч.4 ст.298 КАС України.

19 листопада 2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист.

Офіс великих платників податків ДПС (правонаступник Офісу великих платників податків ДФС) повторно подав апеляційну скаргу 11 грудня 2019 року.

23 грудня 2019 року ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено та апеляційну скаргу залишено без руху.

09 січня 2020 року апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року.

24 січня 2020 року ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу повернуто на підставі п.4 ч.1 ст.299 КАС України.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 листопада 2020 року касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС задоволено, ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2020 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Направляючи справу для продовження розгляду Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не надав оцінки доводу відповідача, що недостатнє фінансування витрат на сплату судового збору спричинило пропуск строку на апеляційне оскарження, що виключає можливість оцінки ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2020 року як обґрунтованої.

Після надходження справи до Шостого апеляційного адміністративного суду, ухвалою від 30 листопада 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 295, 296 КАС України, зокрема, апеляційну скаргу подано з пропуском строку.

Зазначена ухвала отримана скаржником 04 грудня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.

В апеляційній скарзі було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що первинну апеляційну скаргу подано у визначений процесуальним законодавством строк та після її повернення, повторно апеляційну скаргу подано в межах річного строку, при цьому поважних причин пропуску встановленого ст.295 КАС України строку наведено не було.

09 січня 2020 року скаржником подано заяву про поновлення пропущеного строку, мотивоване тим, що при первинному поданні апеляційної скарги він не мав можливості сплатити судовий збір, оскільки, відповідно до повідомлень УДКС України у Печерському районі зупинено операції з бюджетними коштами, у зв`язку із виконавчими провадженнями відносно Офісу ВПП ДПС щодо безспірних списань коштів з рахунків, в той час, як скаржник в повній мірі фінансується з Державного бюджету України і розблокування рахунків і виділення коштів потребує певного часу. При цьому, відсутність коштів для сплати судового збору є обставиною, що не залежить від волі суб`єкта владних повноважень і після отримання платіжного доручення про сплату судового збору апеляційну скаргу подано повторно без зайвих зволікань.

На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року, апелянтом подано заяву про усунення недоліків, в якій заявлено клопотання про поновлення процесуального строку, в обґрунтування якого зазначено, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду, в порядку встановленому законом та строк подання апеляційної скарги може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Колегія суддів звертає увагу, що сплата судового збору за подання апеляційної скарги в силу положень КАС України є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Апелянтом не подано до суду копій повідомлень УДКС України у Печерському районі щодо безспірного списання коштів з рахунків та зупинення операцій з бюджетними коштами, тобто обставини, на які посилається скаржник, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, 16 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 року № 154 «Про внесення змін до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», якою абз. 1 п. 30 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, викладено в редакції, згідно з якою на період встановлення даних, зазначених у п. 29 цього Порядку, не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи щодо операцій, пов`язаних із централізованим обслуговуванням боржника, за всіма рахунками, кодами класифікації видатків бюджету, крім платежів, зазначених у п. 25 цього Порядку.

Пунктом 25 вказаного Порядку (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 року № 154) передбачено, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку, а проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку, крім платежів, зокрема, із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

Таким чином, наведені скаржником у клопотанні обставини щодо відсутності можливості сплатити судовий збір у передбачений законодавством строк не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Частиною 1 ст.121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що вперше апелянт звернувся з апеляційною скаргою 09 жовтня 2019 року та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2020 року її було повернуто на підставі п.1 ч.4 ст.298 КАС України.

Зазначена ухвала в касаційному порядку не оскаржувалась.

Колегія суддів звертає увагу, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору та подачі апеляційної скарги у встановлений процесуальним законодавством строк.

Пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Кабінет Міністрів України зобов`язаний забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Апелянт, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що норми процесуального законодавства не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору у визначеному законом розмірі та подачі апеляційної скарги у передбачений процесуальним законодавством строк.

Пунктом 1 ч.5 ст.296 КАС України встановлено, що однією з вимог до апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо повної та своєчасної оплати судового збору.

Крім того, у п.74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, обставини, пов`язані з фінансуванням не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №810/3131/17, від 05 лютого 2019 року у справі №826/11314/17 та від 23 липня 2020 року у справі №560/3519/18, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд вважає, що попереднє звернення з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, та її повернення, неможливість сплатити судовий збір не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Наведений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 06 березня 2018 року у справі №819/1224/15-а та від 28 січня 2020 року у справі №640/5160/19 та має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними, в той же час, об`єктивних та поважних причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження судом не встановлено, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку суд не вбачає.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Повний текст оскаржуваного рішення складено 23 серпня 2019 року та його копію отримано скаржником 10 вересня 2019 року (а.с.53), а з даною апеляційною скаргою відповідач звернувся лише 11 грудня 2019 року, отже апеляційну скаргу подано скаржником після закінчення строків, установлених ст.295 КАС України.

Строк для усунення недоліків апеляційної скарги, сплинув 15 грудня 2020 року.

У встановлений судом строк та в період до 11 січня 2021 року вимоги ухвали суду в частині наведення належних підстав для поновлення строку скаржником виконано не було, в той же час, об`єктивних та поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом не зазначено, а судом не встановлено, у зв`язку з чим наявні підстави, визначені п.4 ч.1 ст.299 КАС України для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст.ст.169, 299 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотань Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Офісу великих платників податків ДФС) про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Офісу великих платників податків ДФС) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Офісу великих платків податків ДФС про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма