Справа № 369/11035/20
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2020-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/221/20
РІШЕННЯ

Іменем України

31.12.2020 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Волчко А.Я.,

при секретарі Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в м. Києві молодшого лейтинанта поліції Журавського Євгенія Руслановича про скасування постанови серії ЕАМ №3058647 від 30.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАМ №3058647 від 30 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 серпня 2020 року близько 14 год. 25 хв. біля проїзду повз автомобіль поліції, який стояв обабіч дороги, поряд з яким стояв поліцейський тримаючи в руках невідомий позивачу прилад, який був направлений на дорогу, було зупинено його автомобіль в селі Семиполки Київської області. Позивач зауважує, що його автомобіль зупиняв не той поліцейський який тримав у руках пристрій який був направлений на дорогу. Також ОСОБА_1 відзначає, що його автомобіль рухався автомобільною дорогою Е101 Чернігів-Київ транзитом через село Семиполки Київської області в напрямку м. Києва. Зазначена дорога, за словами позивача, в селі Семиполки пролягає через село Семиполки вулицею Київське шосе. Проте в постанові серії ЕАМ №3058647 від 30 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача зазначено місце скоєння правопорушення - с. Семиполки вулиця Гайова 6, яка знаходиться в глибині села перпендикулярно автомобільній дорозі Е101 Чернігів-Київ, проте ОСОБА_1 зазначає, що не він, ні його автомобіль ніколи не рухався вулицею Гайова в селі Семиполки. Зазначене на думку позивача, свідчить про те, що молодший лейтенант поліції Журавський Є.Р. при винесені постанови не з`ясував обставини, що мають значення для справи, так як місце скоєння правопорушення, яке зазначене в постанові (вулиця Гайова 6) та фактична траєкторія руху автомобіля позивача (вулиця Київське шосе автомобільна дорога Е101 Чернігів-Київ в а напрямку м. Києва) не збігаються.

Також позивач у своїй позовній заяві вказує те, що після зупинки його автомобіля у визначеному поліцейським місці (узбіччя автомобільної дороги Е101 Чернігів-Київ вулиця Київське шосе в приблизно 50 метрах від автомобіля поліції) ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та направився в напрямку поліцейського. При зустрічі з поліцейським, як зазначає позивач, поліцейський повідомив про перевищення швидкості автомобіля та попросив його надати посвідчення водія. На зустрічне прохання надати докази вчинення адміністративного правопорушення, поліцейський запропонував переглянути відео на пристрої схожому на TruCam. На відео наданому поліцейським було видно декілька автомобілів, які рухалися в потоці в одному напрямку поряд з автомобілем позивача (з одного та іншого боку, зізаду та попереду). При цьому абсолютно не зрозуміло який саме автомобіль, з тих, що потрапив на відео, перевищив швидкість. Окрім того позивач зауважує, що на відео чітко не видно, що за кермом автомобіля був саме він.

Позивач відзначає, що переглянувши близько 10 секунд відео, яке йому продемонстрував інший поліцейський біля службового автомобіля, він поверувся до поліцейського, який зупинив його автомобіль і повідомив йому, що відео не підтверджує, що порушення швидкісного режиму скоєно саме ним та на його автомобілі.

Також позивач у своїй позовній заяві звертає увагу на той факт, що прилад TruCam утримувався поліцейським в руках, хоча відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» прилад має бути стаціонарно вмонтованим, що з урахуванням вирогідної похибки ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля позивача.

Окрім того позивач зазначає, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації (дорожній знак 5.70). Зазначений дорожній знак на ділянці дороги де було зупинено автомобіль позивача, був відсутній. Таким чином позивач вважає, що проведення контролю швидкості руху автомобіля не проводилось в межах дії дорожнього знаку 5.70 ПДР, а відповідно прилад вимірювання швидкості застосовувався неправомірно.

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві наголошує, що надавши посвідчення водія, секунд через 20 поліцейським було вручена йому постанова та запропоновано розписатися «на руці» про її утримання, жодних процесуальних дій, як того вимагає чинне законодавство, проведено не було, справа про адміністративне правопорушення не розглядалась (про місце та час її розгляду позивачу не повідомлено), жодних обставин справи з`ясовано не було, ні про які права та обов`язки позивач зазначає, що його повідомлено не було, а також його ні про які клопотання чи пояснення ніхто не запитував. Будь-які свідки не допитувалися.

Посилаючись на вказані обставини просив постанову по справі про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення скасувати.

16 жовтня 2020 року відповідачем було надано до суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому зазначив, що викладенні тердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з того, що під час несення служби 30.08.2020 року, екіпажем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 001148) було виявлено порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу AUDI A6 номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись о 14 год. 26 хв. у селі Семиполки по вулиці Гайова, зі швидкістю 93 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населенному пункті більше як на 43 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону та п. 2.4(а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача, після чого було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

21 жовтня 2020 року позивачем було надано відповід на відзив відповідача, в якому зазначив про те, що відповідачем не надано жодних доказів та не спростовано того факту, що молодший лейтинант поліції Журавський Є.Р. при винесенні постанови не з`ясував обставини, що мають значення для справи, як то місце скоєння правопорушення, та особу яка його вчинила. Також позивач у своїй відповіді на відзив наголошує, що у відзиві відповідача не надано доказів того, що молодшим лейтинантом поліції Журавським Є.Р. було вжито процесуальних дій як того вимагає законодавство. Зазначає, що справа про адміністративне правопорушення не розглядалась, жодних обставин справи з`ясовано не було, ні про які права та обов`язки позивача не було повідомлено, клопотаня чи пояснення не запитувалися, свідки допитані не були.

Також позивач у своїй відповіді на відзив звертає увагу на те, що на відео, яке надано разом з відзивом, ще з першої секунди зазначено швидкість 93 км/год, навіть до того моменту коли з`являється якась позначка у вигляді червонного хрестику на автомобілі позивача. Тому позивач вважає, що стверджувати, що на наданому відповідачем відео відображається швидкість автомобіля позивача не є можливим. Також ОСОБА_1 звертає увагу, що на наданому відповідачем відео час не змінюється ні на секунду, хоча видно рух автомобілів, тобто час плине, а на відео це не відображається. Також на відео не видно хто перебував за кермом автомобіля.

Тому позивач просив розглянути його позовну заяву та врахувати той факт, що відповідачем у відзиві не спростовано жодного викладеного у його позовній заяві факту. Також відповідачем не надано відео з боді-камери, що також могло б підтвердити або спростувати факти, що викладені у його позовній заяві.

В судове засідання позивач не з`явилася, подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до винесеної постанови серії ЕАМ №3058647 від 30 серпня 2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 30 серпня 2020 року 14:26:27 годині в с. Семиполки по вул. Гайовій, 6 керуючи транспортним засобом AUDI A6 номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідності до норм діючого законодавства.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження події адміністративного правопорушення, відсутні будь-які пояснення свідків події, а наданий відеозапис з пристрою TruCam не дає об`єктивної можливості встановити, що саме автомобіль позивача вчинив перевищення швидкості, а саме адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Так як на відео зображено велику кількість автомобілів та саме відео починається вже із зафіксованої швидкості 93 км/год тощо, час на відео не змінюється, хоча рух транспорту на дорозі відбувається та змінюється.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Згідно ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на вищезазначене, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій відповідно до ст. 77 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 6, 9, 241-247, 255, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову від 30 серпня 2020 року серії ЕАМ №3058647, винесену поліцейським 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в м. Києві молодшим лейтинантом поліції Журавським Є. Р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд в Київській області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: А.Я. Волчко