Справа № 240/7540/20
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відкриття апеляційного провадження

Справа № 240/7540/20

Головуючий суддя І інстанції - Липа Володимир Анатолійович

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

11 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Шидловського В.Б.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Разом з апеляційною скаргою позивач заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження позивач вказує, що отримавши рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2020, звернувся до адвоката Соломонюка С.А., який готував позовну заяву, з проханням підготувати апеляційну скаргу. Листом від 02.11.2020 року адвокат повідомив про необхідність звернення до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для отримання відповідного доручення. Дорученням від 24.11.2020 року йому надано адвоката.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Приписами ч. 3 ст. 295 КАС України визначено, що строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває в Житомирській установі виконання покарань державної пенітенціарної служби України в Житомирській області № 8.

Копію оскаржуваного рішення позивачем отримано 21.10.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. У відповідь на звернення позивача щодо підготовки апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року по справі № 240/7540/20 керуючий адвокатського бюро "Соломонюк та партнери" С.А. Соломонюк листом від 02.11.2020 року повідомив позивача про необхідність звернення до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для отримання відповідного доручення. Дорученням від 24.11.2020 року позивачу призначено адвоката Соломонюка С.А. Апеляційна скарга позивача до апеляційного суду надійшла 22.12.2020.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ст. 7 КАС України принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є забезпечення апеляційного оскарження рішень адміністративного суду.

У пунктах 1, 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп, у абзаці 7 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012 Суд зазначав, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Скорик проти України Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення доступу до правосуддя, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження було пропущено з поважних причин, тому клопотання підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження - поновленню.

Щодо заявленого позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

У відповідності до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є засудженим до довічного позбавлення волі та не має жодних доходів.

Згідно положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Враховуючи вищезазначене, та беручи до уваги предмет спору, суд вважає за можливе, з урахуванням положень ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" задовольнити клопотання та звільнити апелянта від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги по даній справі.

З огляду на зазначене, перешкоди для відкриття провадження у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 296, 300 КАС України,

У Х В А Л И В :

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та про звільнення від сплати судового збору - задовольнити.

2. Процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року по справі № 240/7540/20 поновити.

3. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року по справі № 240/7540/20.

4. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії.

5. Надіслати учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження у справі.

6. Запропонувати учасникам справи протягом 5 днів з моменту отримання вказаної ухвали подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Шидловський В.Б.