Справа № 240/20572/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправними бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України документів та висновку для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області подати до Міністерства внутрішніх справ України документи та висновок для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності з 14.09.2020 року, відповідно до ст.23 2акону України "Про міліцію" та п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є пенсіонером органів внутрішніх справ, звільнений з Коростенського МРВ УМВС України в Житомирській області у запас за п.64 «б» (через хворобу) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Являюсь особою з інвалідністю II групи. Висновком МСЕК № 2 м. Житомира, викладеним у довідці серії 12 ААА №782679 від 21.06.2017 року, з 29.05.2017 року йому було встановлено 3 група інвалідності, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ із ступенем втрати професійної працездатності 30 відсотків. Висновком МСЕК № 2 м. Житомира, викладеним у довідні серії 12 ЛАВ № 011661 від 29.09.2020 року, з 14.09.2020 року йому встановлена II група інвалідності, у зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ із ступенем втрати професійної працездатності 40 відсотків.
Вказує, що 29.09.2020 року звернувся до Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, на яку маю право згідно п.3 КМУ № 850 від 21.10.15. Однак, за результатами розгляду заяви. 12.11.2020 року отримав лист Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області яким повідомлено, про те що з дати первинного огляду МСЕК- 29.05.2017. року до чергового огляду-14.09.2020 року пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком дворічний термін.
Такі дії відповідача по справі позивач вважає незаконними та такими, що грубо порушують її конституційні права, внаслідок чого звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду Житомирського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
30.12.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що законодавством визначено, що на УМВС України в Житомирській області покладено обов9язок щодо формування відповідного пакету документів на підставі пунктів 6 або 7 Порядку, перевірки відповідності поданих документів до норм ПКМУ М850 та складання висновку. У зв`язку з невідповідністю поданого пакету документів позивачем пункту 4 Порядку № 850, зважаючи на той факт, що з моменту первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, 02.11.2020 Управлінням МВС України в Житомирській області про вказаний факт було поінформовано позивачу листом №745Лк/29. Також, позивачу було повідомлено, що право на доплату такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно рішення МСЕК під час повторного огляду, проведеного протягом двох років від дати первинного огляду.
У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах та 30.11.2010 у відповідності до наказу УМВС України в Житомирській області був звільнений з органів внутрішніх справ через хворобу.
17.05.2017 позивачу у відповідності до постанови військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області», встановлено, що захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.12).
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №782679 від 21.06.2017 позивачу встановлено III групу інвалідності з 29.05.2017 у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.9).
28.02.2018 відповідно до висновку позивачу у зв`язку з отриманням III групи інвалідності виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 252600,00 грн.
З 14.09.2020 позивачу була встановлена 2 група інвалідності, що настала в результаті захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 011661 від 29.09.2020 (а.с.10).
У вересня 2020 позивач звернулася до ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Листом Управління внутрішніх справ України в Житомирській області від 02.11.2020 року за № 745лк/29 позивача повідомлено, що надано відповідь на його заяву, якою було повідомлено, що з дати первинного огляду МСЕК - 29.05.2017. року до чергового огляду - 14.09.2020 року пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком № 850 дворічний термін. Крім того, відповідачем наголошено, що діагноз зазначений в постанові військово - лікарської комісії від 17.05.2017 року не співпадає з шифром МКХ-10 у виписці з акта огляду МСНК від 29.09.2020 №011661. Тобто Ліквідаційна комісія УМВС України в Житомирській області відмовила мені в реалізації мого права на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.13).
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України документів та висновку для призначення та виплати одноразової грошової допомоги протиправною, позивач, звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.
Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає про таке.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (який набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".
Згідно із п.15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
При цьому, до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).
Відповідно до п. 7-9 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Отже, аналіз викладених правових норм дає підстави вважати, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності приймається Міністерством внутрішніх справ України, а на відповідача у справі покладено лише обов`язок сформувати поданий заявником пакет документів та направити його до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття відповідного рішення разом зі своїм висновком.
Тобто, наслідком подання колишнім працівником органів внутрішніх справ (міліції) заяви про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності є лише складання відповідного висновку щодо виплати грошової допомоги та направлення його з документами до Міністерства внутрішніх справ для прийняття відповідного рішення, однак у даному випадку такий висновок відповідачем не складався, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання та про протиправну бездіяльність щодо поданих позивачем документів.
Таким чином, оскільки право на прийняття рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги належить виключно МВС України.
В той же час, як встановлено судом, відповідач без складання висновку та направлення документів до МВС України повідомив позивача, що згідно наданих позивачем документів, останній пропустив дворічний термін встановлення вищої групи інвалідності після первинного встановлення інвалідності.
Встановлені обставини у справі свідчать про протиправну бездіяльність відповідача щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України документів та зобов`язання відповідача направити до МВС України вищенаведені документи для виплати грошової допомоги позивачу у відповідності до п.8 Порядку № 850.
Згідно із частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Беручи до уваги приписи зазначеної норми, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що з метою обрання належного способу захисту позивача та ефективного механізму його відновлення, необхідно визнати протиправними бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України що виразилась у неподанні до Міністерства внутрішніх справ України заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги, що передбачена Порядком №850, з додатками та висновку щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача направити до Міністерства внутрішніх справ України документи для вирішення питання про можливість призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року.
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, суд дійшов до переконання, що наявні усі підстави для задоволення адміністративного позову.
Зважаючи на відсутність документів на підтвердження судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, що виразилась у неподанні до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, що передбачена Порядком №850, з додатками та висновку щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направити до Міністерства внутрішніх справ України документи для вирішення питання про можливість призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 12 січня 2021 року.

Суддя О.Г. Попова