Справа № 620/5651/20
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 року Чернігів Справа № 620/5651/20

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Бузакова О.Ю.,

представника відповідача Роєнка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та просить:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Нідзельського В.О. № 294 о/с від 22.10.2020 (по особовому складу) в частині звільнення з 27.10.2020 (за власним бажанням) за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенцїї Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_1 .

2. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

3. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2020 по дату ухвалення рішення суду.

4. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області та виплати на його користь суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, у межах стягнення за один місяць, допустити до негайного виконання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.10.2020 позивач подав рапорт на ім`я начальника ГУНП в Чернігівській області, яким просив звільнити його зі служби в Національній поліції (за власним бажанням) за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Однак, обміркувавши свої дійсні наміри щодо звільнення із служби в поліції, та той факт, що вони не відповідали справжнім прагненням звільнятися, ОСОБА_1 15.10.2020 написав рапорт на ім`я начальника ГУНП в Чернігівській області, у якому просив поданий ним раніше рапорт від 13.10.2020 про звільнення з Національної поліції не розглядати та не звільняти його, оскільки попередній рапорт було написано помилково і він не відповідає дійсності та прагненням ОСОБА_1 .

В цей же день позивач подав цей рапорт поштою (з рекомендованим повідомленням про вручення, цінним з описом листом) на адресу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, рапорт ОСОБА_1 надійшов до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області 16.10.2020.

Однак, наказом по особовому складу начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 294 о/с від 22.10.2020, за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача 27.10.2020 було звільнено зі служби в поліції.

Вказаний наказ позивач вважає протиправним оскільки він винесений в супереч приписів частини 2 статті 38 КЗпП України, оскільки, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Також позивач зазначив, що відповідач не мав права звільняти його зі служби, оскільки заява про звільнення позивачем була відкликана до винесення наказу про його звільнення.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2020 на ім`я начальника ГУНП в Чернігівській області надійшов рапорт старшого дільничного офіцера поліції майора поліції ОСОБА_1 про звільнення його зі служби в органах Національної поліції України за власним бажанням, тобто на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»). Рапорт про звільнення датований 13.10.2020.

На вказаному рапорті маються візи начальника Чернігівського відділу поліції ГУНП та начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського ВП ГУНП від 13.10.2020 - «Не заперечую». Також на рапорті мається віза начальника ГУНП в Чернігівській області «До наказу».

16.10.2020 в канцелярії управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернігівській області зареєстровано рапорт поліцейського територіального органу Національної поліції з проханням про переведення для подальшого проходження служби в ГУНП в Чернігівській області та призначення на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського відділу поліції ГУНП в області. На даній посаді в той момент перебував ОСОБА_1 і з урахуванням поданого ним рапорту про звільнення, ця посаді мала звільнитися не пізніше 28.10.2020.

Рапорт поліцейського, який виявив бажання на переведення до ГУНП в Чернігівській області датований 14.10.2020.

В свою чергу начальником ГУНП в Чернігівській області на ньому накладено візу «Підготувати документи», тим самим керівником органу надано згоду на таке переведення.

19.10.2020 в канцелярії управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернігівській області зареєстровані рапорти ОСОБА_1 на ім`я начальника ГУНП від 13.10.2020 та від 15.10.2020 з проханням не розглядати його рапорт про звільнення з органів Національної поліції України за власним бажанням з 13.10.2020.

Вказані вище рапорти позивача були розглянуті керівництвом ГУНП в Чернігівській області, але позитивне рішення по ним прийнято не було.

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 22.10.2020 № 294 о/с ОСОБА_1 27.10.2020 було звільнено зі служби в Національній поліції за власним бажанням за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з поданим ним рапортом від 13.10.2020.

Вказані обставини підтверджуються довідкою начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернігівській області від 09.12.2020 № 4037/124/20/01-2020.

Не погодившись з таким наказом, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Порядок прийняття особи на службу до Національної поліції, проходження служби та звільнення зі служби регулюється Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Згідно із п. 4 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Як вже зазначалось судом, начальником ГУНП в Чернігівській області було прийнято позитивне рішення по рапорту поліцейського територіального органу Національної поліції з проханням про переведення для подальшого проходження служби в ГУНП в Чернігівській області та призначення на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського відділу поліції ГУНП в області, тобто на посаду, яку, на той момент займав ОСОБА_1 .

Окрім того, останнім днем служби співробітника Національної поліції є день зазначений в наказі про його звільнення зі служби.

У позивача не виникало обов`язку щодо завчасного попередження позивача про день його звільнення і про цей день він завчасно не попереджувався.

З наведеного вбачається, що виносячи наказ про звільнення позивача зі служби, відповідач не порушив приписи ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Начальник ГУНП в Чернігівській області був прямим начальником позивача, у період проходження ним служби в Національній поліції.

Питання щодо задоволення рапорту позивача про звільнення зі служби за власним бажанням, чи скасування такого наказу, відносились до його виключної компетенції.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що виносячи оскаржуваний наказ, начальник ГУНП в Чернігівській області діяв в межах своєї компетенції, правомірно, а тому немає підстав для визнання оскаржуваного наказу протиправним та його скасування.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп.Перемоги, буд.74, м.Чернігів,14000) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 січня 2021 року.

Суддя С.Л. Клопот