Справа № 520/13466/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження заяву позивача про розподіл судових витрат по справі
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "БФПЛАСТЕК"
доСлобожанської митниці Держмитслужби
провизнання протиправними та скасування рішення та картки відмови -
15.12.2020р. заявник в особі представника - адвоката Хурсенко С.О. подав заяву про винесення додаткового судового рішення з приводу розподілу судових витрат, в якій просив стягнути на користь Товариства: 4.204,00 грн. витрат з оплати судового збору та 15.000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
18.12.2020 р. до суду надійшли від Слобажанської митниці Держмитслужби надійшли заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі, мотивоване їх штучним завищенням.
Від представників сторін до суду надійшли заяви про розгляд заяви позивача про розподіл судових витрат за їх відсутності.
Розглядаючи подану заяву по суті, суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем було судовий збір у розмірі 4.204,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №20 від 25.09.2020 та №33 від 19.10.2020 р. на суму 2102,00 грн. кожне.
Беручи до уваги результат вирішення спору, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 139 КАС України, і присуджує позивачу 4.204,00 грн. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок владного суб`єкта.
Вказана сума збору підлягає стягненню з відповідача - владного суб`єкта у порядку ч. 1 ст. 139 КАС України.
Твердження представника митниці щодо повторного використання підприємством одного і того ж самого платіжного доручення у межах декількох різних справ не знайшло свого підтвердження за відомостями комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".
Відтак, у цій частині вимог подана заява підлягає задоволенню.
Продовжуючи розгляд заяви у частині вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що у розумінні ч.1 ст.132 та п.1 ч.3 ст.132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу є витратами, пов`язаними із розглядом справи, і тому входять до складу судових витрат.
Частиною 4 ст.132 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Окрім вимоги про підтвердження витрат належно оформленими письмовими документами, згідно з ч.5 ст.132 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; а відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16».
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася заявнику адвокатом Хурсенком Сергієм Олександровичем на підставі договору від 25.09.2020 р. та ордеру серії ВМ №1008929 від 28.09.2020 р.
Як зазначено в наданому до суду детальному акті виконаних робіт (наданих послуг) загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі надання послуг, становить 15 годин, загальна вартість наданих послуг - 15.000,00 грн.
Оплата наданих послуг підтверджується квитанцією №1 від 08.12.2020 р. про прийняття від директора ТОВ "БФПластек" 15.000,00 грн. готівкових коштів.
Продовжуючи розгляд заяви, суд зазначає, що окремою вимогою до витрат на професійну правничу допомогу, як-то передбачено ч. 4 ст.134 КАС України, є детальний опис послуги.
У наданому адвокатом акті виконаних робіт зазначено, що ним виконано наступні роботи: консультація з питань митного законодавства, щодо порядку оформлення документів, необхідних для митного оформлення товарів, порядку скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення тривалістю 5 годин, вартістю 1000,00 грн. кожна, загалом на 5000,00 грн.; вивчення та опрацювання документів, наданих клієнтом, необхідних для складання процесуальних документів тривалістю 2 години, вартістю 1000,00 грн. кожна, загалом на 2000,00 грн.; опрацювання нормативно-правової бази та судової практики з питань митного оформлення товарів та порядку скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення тривалістю 3 години, вартістю 1000,00 грн. кожна, загалом на 3000,00 грн.; складання процесуальних документів та подання їх до суду тривалістю 5 годин, вартістю 1000,00 грн. кожна, загалом на 5000,00 грн.
При цьому, у ході розгляду заяви заявником не спростовані доводи митниці про явну та очевидну неспіврозмірність ймовірної майнової вигоди від успішного для платника розв`язання спору (у 31.059,47 грн.) заявленій до відшкодування сумі витрат на професійне правничу допомогу у 15.000,00 грн.
Суд також підкреслює, що майновий інтерес заявника об`єктивно не може виходити за межі указаної суми коштів, а оплата витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15.000,00 грн. у той час коли захищений судом майновий інтерес до спору складає усього 31.059,47 грн., тобто майже у 50% від захищеного майнового інтересу, свідчить про явну та очевидну неспівмірність заявленої до відшкодування суми витрат.
При цьому, суд вважає, що до відносин із відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід застосовувати виключно положення ч.1 ст.77 КАС України.
Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 132-139, 143, 241-243, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Решту судових витрат покласти на позивача.
Роз`яснити, що рішення складено у повному обсязі у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 12 січня 2021 року; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.
Суддя Сліденко А.В.