Справа № 460/7462/20
Суддя: Л.А. Жуковська
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2021 року м. Рівне №460/7462/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жуковської Л.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Державної податкової служби України у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги, -
В С Т А Н О В И В:

07.10.2020 до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Рівненській області про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 06.07.2020 №0-1709 за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 2030, 58 грн.;

- визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління Державної податкової служби України у Рівненській області форми "Ф" від 15.09.2020 №22283653, за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в частині сплати податку в сумі 2029, 95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийняте податкове повідомлення-рішення (форма "Ф") №0-1709 від 06.07.2020 якими, згідно із пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України ОСОБА_1 як фізичній особі, визначені суми податкових зобов`язань за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 2030, 58 грн. за 2019 рік. 15 вересня 2020 року відповідачем прийнято податкову вимогу форми "Ф" №222836-53, якою зобов`язано позивача погасити борг в сумі 2029, 95 грн., за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та погасити борг в сумі 14 464, 67 грн. за платежем орендна плата фізичних осіб за земельну ділянку, орендовану у Звіздівської сільської ради Костопільського району Рівненської області.

Позивач зазначає, що відповідачем не взято до уваги того, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має пільги по сплаті податку за всі види будівель та споруд в розмірі 100% згідно Рішення Звіздівської сільської ради Костопільського району Рівненської області №346 від 27.06.2018 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки". Вказує також, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення та вимога винесені відповідачем, не базуються на нормах чинного законодавства України є безпідставними, протиправними, порушують права позивача на пільги зі сплати податків та є такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 03.11.2020 на 11.00год.

Ухвалою суду від 03.11.2020 розгляд справи відкладено до 24.11.2020 до 16:00 год.

Ухвалою суду від 24.11.2020 розгляд справи відкласти до 10.12.2020 до 16:30 год.

У письмовому відзиві на адміністративний позов представник відповідача просив у його задоволенні відмовити повністю, зазначивши, що згідно з АС "Податковий блок" за фізичною особою ОСОБА_1 , як за власником обліковується нежитлове приміщення цех по обробці каменю та виготовленні будівельних матеріалів, площею 243, 3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, у позивача наявні об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім того, відповідачем надано докази здійснення позивачем підприємницької діяльності у 2019 році та отримання доходу по виду діяльності 23.70 різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю, що підтверджено копією декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2019 рік та копією податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплачного) на користь фізичних осіб, і сум утриманого у них подстку (форми 1 ДФ) за четвертий квартал 2019 року.

Таким чином, належна позивачу на правах власності нежитлова нерухомість використовується з метою отримання прибутку, а тому пільги з податку передбачені пп. 266.4.1 та 266.4.2 ПКУ для фізичних осіб не застосовуються. Щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми "Ф" від 15.09.2020 №222836-53 відповідач послався на ст.ст. 6, 16 ПКУ та зазначив, що оскаржувана податкова вимога винесена на підставі наявного податкового боргу по узгоджених грошових зобов`язаннях у зв`язку із пропуском термінів їх сплати, тому відсутні підстави для її скасування (а.с.56-63).

10.12.2020 позивачем подано відповдь на відзив, в якій спротсовано аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.65-69).

У судовому засіданні, призначеному на 10.12.2020, оголошено перерву до 17.12.2020 до 14:00 год.

11.12.2020 представником позивача через ВДЗ (канцелярію) суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Ухвалою суду від 11.12.2020 вирішено перейти до розгляду справи в порядку письвого провадження.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письвого провадження, то відповдно до ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представників сторін, наданні у судовому засіданні 10.12.2020, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

За фізичною особою ОСОБА_1 , як за власником обліковується нежитлове приміщення цех по обробці каменю та виготовленні будівельних матеріалів, площею 243, 3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується позивачем.

06.07.2020 позивачу винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №0-1709, яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік (а.с.9)

Згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 27.04.2017 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Видом діяльності є 23.70 різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю (основний).

Здійснення позивачем підприємницької діяльності у 2019 році та отримання доходу по виду діяльності 23.70 різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю, підтверджено копією декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2019 рік та копією податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплачного) на користь фізичних осіб, і сум утриманого у них подстку (форми 1 ДФ) за четвертий квартал 2019 року (а.с.81-84).

Відповідно до пп.266.4.3 п.266.4 ст.266 ПКУ пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 ПКУ для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Статтею 266 Податкового кодексу України, визначено порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (платників податків, об`єкт оподаткування, базу оподаткування, пільги із сплати податку, ставку податку, податковий період, порядок обчислення суми податку, порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об`єкта оподаткування податком, порядок та строки сплати податку).

У відповідності до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно положень пункту 266.3 статті 266 ПК, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2).

Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно пп. 7.1.2 п. 7.1 статті 7 Податкового кодексу України, під час встановлення податку обов`язково визначається такий елемент як об`єкт оподаткування.

В силу статті 22 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Згідно пункту 8.3 статті 8 зазначеного Кодексу до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно Податкового кодексу України є місцевим податком.

Згідно із статтею 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК до місцевих податків належить податок на майно (розділ ХІІ Кодексу), до якого входить податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (стаття 266).

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зі змісту наведених законодавчих норм випливає, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Відповідно до п. 30.1. ст.30 ПК, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

У свою чергу, відповідно до п. 30.2. ст.30 ПК, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Згідно з п. 30.9 цієї норми, податкова пільга надається шляхом:

а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;

б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;

в) встановлення зниженої ставки податку та збору;

г) звільнення від сплати податку та збору.

У даному випадку, пільги із сплати спірного податку установлені спеціальною нормою п. 266.4. ст.266 ПК, зокрема, у вигляді:

зменшення бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку (підпункт 266.4.1. п. 266.4. ст.266 ПК);

права сільських, селищних, міських рад встановлювати пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України (підпункт 266.4.2. п. 266.4. ст.266 ПК).

Цим же підпунктом 266.4.2. п. 266.4. ст.266 ПК передбачено, що пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

При цьому, підпунктом 266.4.3. п. 266.4. ст.266 ПК передбачено випадки, коли пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються, а саме: щодо об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Отже, системний аналіз наведених норм податкового законодавства дає підстави для висновку, що при застосуванні податкових пільг враховуються як особливості, пов`язані з платником податку так із особливості, пов`язані із об`єктом оподаткування податком. При цьому, законодавцем чітко визначено, що для фізичних осіб не застосовуються пільги з цього податку щодо об`єктів оподаткування житлової та нежитлової нерухомості, що використовуються їх власниками у підприємницькій діяльності.

Судом встановлено, що позивач як платник податку - фізична особа - використовує належне йому нерухоме майно у підприємницькій діяльності та отримує дохід від підприємницької діяльності, а тому, відповідно до підпункту 266.4.3. п. 266.4. ст.266 ПК позивач не має пільг з такого об`єкту оподаткування (а.с.81-88).

Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення від 06.07.2020 №0-1709 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік) та податкова вимога форми "Ф" від 15.09.2020 р. №22283653 є правомірними та скасуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби України у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомленя-рішення форми "Ф" від 06.07.2020 р. №0-1709 на суму 2030, 58 грн. та податкової вимоги форми "Ф" від 15.09.2020 р. № 22283653 в частині сплати податку в сумі 2029,35 грн. відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 січня 2021 року.

Суддя Л.А. Жуковська