Справа № 320/7034/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7034/19 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області в якому просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 жовтня 2019 року № Ф-908-23/9322 на загальну суму 14279 грн. 69 коп.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення процесуальних норм, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що у нього була відсутня можливість до звернення до суду з вказаним позовом оскаржити рішення податкового органу від 07 грудня 2018 року № , оскільки копія такого рішення йому не була вручена у відповідності до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України. Також апелянт зазначає, що у нього не виникло обов`язку зі сплати податкових зобов`язань, які визначені у рішенні податкового органу від 07 грудня 2018 року № , у зв`язку з тим, що такі зобов`язання є неузгодженими та не можуть складати податкового боргу платника податків.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 17 липня 2007 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22 березня 2013 року серії АВ № 000866.

Головним управлінням ДПС у Київській області 08 жовтня 2019 року було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-908-23/9322, яким позивачу станом на 30 вересня 2019 року визначено до сплати недоїмку з єдиного соціального внеску у розмірі 14729 грн 69 коп., з яких: 5624 грн 95 коп. - основний борг, 11 грн 66 коп. - штраф та 9093 грн 08 коп. - пеня.

Вказана вимога була оскаржена позивачем в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної податкової служби України.

Однак, рішенням Державної податкової служби України від 20 листопада 2019 року № 1015/16/99-00-08-06-01 скаргу позивача залишено без задоволення, а спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) - без змін.

Вважаючи зазначену вимогу протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) прийнята контролюючим органом у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VІ) .

У відповідності до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з абз. 3 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч.ч. 2 - 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено акт від 29 грудня 2017 року № 1066/10-36-13-09/.

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області були, зокрема, прийняті:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14 лютого 2018 року № Ф-000310309, яким позивачу нарахований єдиний соціальний внесок на суму 48049 грн. 10 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14 лютого 2018 року № , яким позивачу нараховані фінансові санкції у сумі 4804 грн. 91 коп.

Вказані обставини встановлені у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року у справі № 810/2564/18, яким визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 14 лютого 2018 року № Ф-000310309 в частині нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 47932 грн 51 коп. та визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26 квітня 2018 року № в частині нарахування штрафу у розмірі 4793 грн 25 коп.

У вказаному судовому рішенні суд дійшов висновку про правомірність нарахування Головним управлінням ДФС у Київській області на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14 лютого 2018 року № Ф-000310309 єдиного внеску на суму 116 грн 59 коп. та визначення на підставі рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26 квітня 2018 року № штрафу на суму 11 грн. 66 коп.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року вищевказане рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року залишено без змін.

Після цього Головне ДФС у Київській області прийняло рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30 серпня 2019 року № , яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 11 грн. 66 коп.

Також Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № , яким позивачу за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску за період з 10 лютого 2015 року по 16 листопада 2018 року нарахований штраф у розмірі 9738 грн 01 коп. та пеню у розмірі 12493 грн 94 коп.

Матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем вищевказаних рішень Головного управління ДФС у Київській області від 30 серпня 2019 № та від 07 грудня 2018 року № у судовому або адміністративному порядку.

Відповідно до відомостей з інтегрованої картки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску за період з 21 січня 2019 року по 31 січня 2020 року, вбачається, що станом на 21 січня 2019 року заборгованість позивача з ЄСВ складала 212382 грн 41 коп.

Позивачем було здійснено сплату єдиного соціального внеску за січень 2019 року у сумі 920 грн 00 коп. (відповідно до квитанції від 18 лютого 2019 року № 0.0..1 - а.с. 110), яка відповідно до інтегрованої картки 18 лютого 2019 року була зарахована в погашення заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення.

Також суд першої інстанції встановив та апелянт не заперечує того, що аналогічним чином контролюючим органом були зараховані поточні платежі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у рахунок сплати боргу, а саме:

- 18 березня 2019 року позивачем було здійснено сплату єдиного соціального внеску за лютий 2019 року у сумі 920 грн 00 коп. (відповідно до квитанції від 18 березня 2019 року № 0.0..1 - а.с.111).

- 18 квітня 2019 року позивачем було здійснено сплату єдиного соціального внеску за березень 2019 року у сумі 920 грн 00 коп. (відповідно до квитанції від 18 квітня 2019 року №0.0..1 - а.с.111), яка відповідно до інтегрованої картки вказана 18 квітня 2019 року сума (68 грн 47 коп. + 164 грн 00 коп. + 164 грн 00 коп. + 164 грн 00 коп. + 359 грн 00 коп.) була зарахована в оплату штрафу по рішенню про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № .

- 17 травня 2019 року позивачем було здійснено сплату єдиного соціального внеску за квітень 2019 року у сумі 920 грн 00 коп. (відповідно до квитанції від 17 травня 2019 року № 0.0..1 - а.с.112), яка відповідно до інтегрованої картки вказана сума ЄСВ 18 травня 2019 року була зарахована в погашення штрафу по рішенню про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № .

- 19 червня 2019 року позивачем було здійснено сплату єдиного соціального внеску за травень 2019 року у сумі 920 грн 00 коп. (відповідно до квитанції від 19 червня 2019 року № 0.0..1 - а.с.112), яка відповідно до інтегрованої картки вказана сума ЄСВ 19 червня 2019 року була зарахована в погашення штрафу по рішенню про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № .

- 19 липня 2019 року позивачем було здійснено сплату єдиного соціального внеску за червень 2019 року у сумі 920 грн 00 коп. (відповідно до квитанції від 19 липня 2019 року № 0.0.0.1 - а.с.113), яка 19 липня 2019 року була зарахована в погашення штрафу по рішенню про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № .

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом було внесено коригування в інтегровану картку позивача на суму 1432 грн 61 коп. та зменшено на вказану суму пені по рішенню про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № . Розмір відкоригованого показника пені станом 08 серпня 2019 року становив 11061 грн 33 коп.

- 16 серпня 2019 року позивачем було здійснено сплату єдиного соціального внеску за липень 2019 року у сумі 920 грн 00 коп. (відповідно до квитанції від 16 серпня 2019 року № 0.0..1 - а.с.113), яка 16 серпня 2019 року була зарахована в погашення пені по рішенню про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № . Розмір заборгованості по пені станом 16 серпня 2019 року становив 10141 грн 33 коп.

- 18 вересня 2019 року позивачем було здійснено сплату єдиного соціального внеску за серпень 2019 року у сумі 920 грн 00 коп. (відповідно до квитанції від 18 вересня 2019 року №0.0..1 - а.с.114), яка відповідно до інтегрованої картки 18 вересня 2019 року була зарахована в погашення пені по рішенню про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № . Розмір заборгованості по пені станом 18 вересня 2019 року становив 9221 грн 33 коп.

- позивачем на підставі платіжного доручення від 25 вересня 2019 року №@PL664888 було сплачено єдиний соціальний внесок 11 грн 66 коп., який був зарахований в оплату пені за рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № . Розмір заборгованості по пені станом 25 вересня 2019 року становив 9209 грн 67 коп.

- 25 вересня 2019 року позивачем на підставі платіжного доручення від 25 вересня 2019 року № 8 було сплачено єдиний соціальний внесок на суму 116 грн 59 коп., який був зарахований в оплату пені за рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № .

Станом на 25 вересня 2019 року розмір заборгованості позивача по пені становив 9093 грн 08 коп.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік від 11 січня 2020 року, у якому визначено суму єдиного соціального внеску за рік у розмірі 11016 грн 72 коп., за місяць - 918 грн 06 коп.

З огляду на зазначені вище обставини справи вбачається, що сума єдиного соціального внеску у розмірі 5520 грн 00 коп., яка була сплачена позивачем за І-ІІ квартали 2019 року, та кошти у розмірі 128 грн 25 коп., які були сплачені позивачем в оплату заборгованості по вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 14 лютого 2018 року № Ф-000310309 та по рішенню про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26 квітня 2018 року № , були зараховані контролюючим органом в оплату заборгованості з ЄСВ у порядку календарної черговості її виникнення.

Відповідно до пункту 5 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція № 449) у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону № 2464-VІ за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що погашення заборгованості в порядку черговості за рахунок коштів, які надійшли від позивача в оплату поточних платежів з ЄСВ, зокрема, за І-ІІ квартал 2019 року, та в оплату зобов`язань, нарахованих за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 14 лютого 2018 року № Ф-000310309 та рішенням від 26 квітня 2018 року № , відповідає вимогам чинного законодавства та є правомірним.

Зарахування контролюючим органом сплачених позивачем грошових коштів з ЄСВ в оплату боргу за попередні періоди зумовило виникнення у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості з ЄСВ за І-ІІ квартал 2019 року у розмірі 5508 грн 36 коп. (918 грн 06 коп. х 6), заборгованості з ЄСВ по вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 14 лютого 2018 року № Ф-000310309 у розмірі 116 грн 59 коп. та рішенню про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26 квітня 2018 року № у розмірі 11 грн 66 коп.

Крім того, з інтегрованої картки позивача з ЄСВ вбачається наявність станом на 25 вересня 2019 року заборгованості зі сплати пені по рішенню про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року № у розмірі 9093 грн 08 коп.

Отже, загальна сума заборгованості позивача з єдиного соціального внеску становить 14729 грн 69 коп. (5508 грн 36 коп. + 116 грн 59 коп. + 11 грн 66 коп. + 9093 грн 08 коп.).

Під час розгляду справи позивач не надав до суду доказів, які б підтвердили сплату вказаної суми заборгованості станом на дату прийняття контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 жовтня 2019 року № Ф-908-23/9322.

Оскаржуючи рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та зазначаючи про те, що суд першої інстанції неповною мірою з`ясував обставини справи, апелянт наполягав на тому, що рішення відповідача від 07 грудня 2018 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску йому не було вручено належними чином.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Київській області виконано його обов`язок щодо надсилання прийнятого ним рішення платнику єдиного внеску на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією конверту (а.с. 33).

Відповідно до довідки АТ «Укрпошта» від 12 січня 2019 року, вказане поштове відправлення повернуто відправнику «за закінченням встановленого строку зберігання».

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що в силу вимог п. 7 Інструкції № 449 рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених п.п. 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів. Перший примірник рішення протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається платнику в порядку, встановленому для надсилання вимог, чи вручається під підпис керівнику або головному бухгалтеру платника, банку чи фізичній особі - платнику єдиного внеску.

Відповідно до п. 4 Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Водночас вказаним пунктом також визначено, що у разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У зв`язку з чим, рішення відповідача від 07 грудня 2018 року № є належним чином врученим позивачу у день, що зазначений поштовою службою у довідці, тобто - 12 січня 2019 року.

У апеляційній скарзі позивач не спростовує того, що він не виконав обов`язку зі сплати штрафу і пені, що були вказані в рішенні від 07 грудня 2018 року № у зв`язку з тим, що такі зобов`язання не були узгодженими.

Водночас, згідно з п. 5 Інструкції № 449 у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

З огляду на зазначені обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що прийняття відповідачем спірної вимоги є правомірним та обґрунтованим.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов