Справа № 420/1453/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1453/20

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 13.07.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі - ГУПФ) України в Одеській області (з урахуванням заяви пр. зміну позовним вимог) про:

- визнання протиправними дій посадових осіб ГУПФ України в Одеській області щодо незаконного зниження розміру пенсії з 79% до 70% грошового забезпечення, які були допущені 01 квітня 2018 року при перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року, а також відмови від перерахунку та виплати виниклої заборгованості по пенсії з урахуванням компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2016 року по 01 лютого 2020 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області невідкладно здійснити перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року у розмірі 79% грошового забезпечення, згідно довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області та здійснити невідкладну виплату у повному обсязі донарахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 01 лютого 2020 року, виплату розстроченого боргу починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням компенсації втрати частини доходів по усім боргам починаючи з 01 січня 2016 року у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

- встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом подання ГУПФ України в Одеській області у встановлений судом строк звіту про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з 01 січня 2016 року у позивача на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року №988 (далі - Постанова №988) та у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ та членів їхніх сімей" від 23 грудня 2015 року №900-VIII (далі - Закон №900-VIII) виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням видів грошового забезпечення, встановлених законодавством для поліцейських, що підтверджується також рішенням Верховного Суду у зразковій справі №820/6514/17.

Однак, всупереч цього відповідачем такий перерахунок було здійснено лише у квітні 2018 року.

Виплату заборгованості пенсії за 2016-2017 роки ГУПФ України в Одеській області почало здійснювати тільки з січня 2019 року, по 674,34 грн. щомісячно (50% різниці між місячним розміром перерахованої пенсії та місячним розміром отриманої пенсії). Проте, ст. 52 Закону №2262-ХІІ встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. Таким чином позивач вважає, що всі вищенаведені виплати заборгованості пенсії здійснені відповідачем несвоєчасно та з порушенням строків виплати пенсії;

Позивач зазначає, що 22 січня 2020 року він звернувся до ГУПФ України в Одеській області за наданням роз`яснень з приводу зниження розміру відсотка його пенсії, на що отримав відповідь про те, що з 01 квітня 2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії у розмірі 70% від суми грошового забезпечення.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо розстрочення виплати заборгованості, щодо зниження основного розміру пенсії до з 79% до 70%, позивач звернувся до суду з даним позовом, заявляючи також про те, що відповідачем протиправно не виплачується компенсація втрати частини доходів, у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата якої за минулий час не обмежується будь-яким строком.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що перерахунок пенсії позивача на виконання Постанови №103 було проведено з урахуванням основного розміру грошового забезпечення позивача у розмірі 70%, оскільки 01 травня 2014 року набули чинності зміни, внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" №1166-VII від 27 березня 2014 року до ст. 13 Закону №2262-ХІІ. Зазначеним Законом ст. 13 викладено в такій редакції: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті встановлено у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Також відповідач зазначав, вказаними змінами не відбулося звуження обсягу існуючого права позивача на призначення пенсії. Так само і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005. Позивач отримує пенсійні виплати, сума яких не зменшилась, право на перерахунок пенсії реалізовано.

Відповідач вказував, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутні ці обов`язкові умови, оскільки перерахунок його пенсії здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій управління та задоволення позову відсутні.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років з 79% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, які були допущені під час перерахунку 01 квітня 2018 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 79% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01 січня 2016 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області з невиплати ОСОБА_2 перерахованої суми пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року у строки, встановлені законодавством.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_2 суми перерахованої пенсії за весь період, починаючи з 01 січня 2016 року по дату перерахунку пенсії у повному обсязі без відстрочення такої виплати згідно з Постановою №103 разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату цієї суми пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області в 30-денний строк з моменту набрання рішення суду першої інстанції законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції не взято до уваги, що на виконання Постанови №103 ГУПФ України в Одеській області 04 квітня 2018 року проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення;

- Постановою №103 встановлено, що перераховані пенсії виплачуються після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому - порядку: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абз.1 цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; з 01 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абз.1 цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми;

- після введення в дію Постанови №103 Головним управлінням було проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та з урахуванням основного розміру пенсії вже в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, що передбачено ст. 13 Закону №2262-ХІІ в редакції на момент здійснення перерахунку;

- на момент виникнення права на перерахунок і проведення перерахунку Постанова №103 була чинною та незаконною не визнавалась ГУПФ України в Одеській області діяло відповідно до законодавства, чинного на час виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, а саме: Закону №2262-ХІІ, Постанова №103, Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №45 (далі - Порядок №45);

- судом першої інстанції не взято до уваги, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплат (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних днів. Головним управління виплата перерахованої пенсії проводилася у відповідності до діючого законодавства, відповідно не має підстав для застосування положень ст. 55 Закону №2262-ХІІ. Виходячи з цього позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутні обов`язкові умови;

- всі рішення, які набрали законної сили, відповідно до ст. 370 КАС України, є обов`язковими до виконання на всій території України, та позивачем не наведено відповідних доказів які б могли свідчити, що прийняте рішення в подальшому може бути не виконане ГУПФ України в Одеській області;

- необґрунтованим є зобов`язання щодо стягнення з ГУПФ України в Одеській області витрат по сплаті судового збору, оскільки згідно ст. 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено використання коштів на цілі, не передбачені цим Законом.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ України. 30 червня 2010 року підполковник ОСОБА_1 - начальник сектору контролю за організацією адміністративної діяльності органів внутрішніх справ інспекторського відділу штабу ГУ МВС України в Одеській області звільнений зі служби в запас у відставку за пп."А" п.65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно протоколу за пенсійною справою № (МВС) від 01 липня 2010 року, з 01 липня 2010 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону №2262-ХІІ у розмірі 79 % грошового забезпечення при вислузі 28 років.

04 квітня 2018 року ГУПФ України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року. Підставою перерахунку зазначено: Постанова №988, п.3 Постанова №103, перерахунок з 01 січня 2016 року.

Згідно вказаного перерахунку, пенсія позивача за вислугу років перерахована із урахуванням таких сум грошового забезпечення:

- посадовий оклад;

- оклад за військове звання;

- процентна надбавка за вислугу років 45%;

- премія - 2,3%.

Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення (вислуга років 28).

22 січня 2020 року позивач звернувся до ГУПФ України в Одеській області із заявою про надання письмової інформації, зокрема довідки про перерахунок пенсії у квітні 2018 року із зазначенням усіх складових грошового забезпечення, повідомити про розмір заборгованості по виплаті пенсії за період з 01 січня 2016 року по квітень 2018 року з наданням помісячного розрахунку доплати пенсії за вказаний період; про терміни виплати заборгованості пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2018 року.

На звернення позивача, листом від 05 лютого 2020 року №500-391/Т-02/8-1500/20 ГУПФ України в Одеській області повідомило, що пенсія за вислугу 28 років позивачу була призначена відповідно до ст. 13 Закону №2262-ХІІ з 01 липня 2010 року у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення. У зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року проведено 04 квітня 2018 року на умовах та у розмірах, передбачених Постановою №103, на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за нормами, чинними на січень 2016 року, за нормами законодавства, що діяло на момент перерахунку, тобто, виходячи з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення. Пенсія обчислена, перерахована та виплачується відповідно до норм чинного пенсійного законодавства.

Дізнавшись про зниження відсотку розміру пенсії з 79% до 70%, 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ України в Одеській області з листом щодо здійснення перерахунку його пенсії з розрахунку 79 % грошового забезпечення.

В листі ГУПФ України в Одеській області від 24 лютого 2020 року у відповідь на вказане звернення позивачу повідомлено, що умови та розміри перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ з 01 січня 2016 року були передбачені п.3 Постанови №103. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року визнано протиправним та скасовано п.3 Постанови №103. Постановою Кабінету Міністрів від 12 грудня 2019 року №1088 зазначений пункт виключено.

Також в листі зазначено, що відповідно до ч.4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ, якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Враховуючи викладене, а також, що бюджетні асигнування з Державного бюджету України не збільшувались, після набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року, з метою збереження соціального захисту осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, перераховані пенсії виплачуються в розмірах, що склались на день набрання законної сили судовим рішенням. До законодавчого врегулювання вказаного питання підстави для перерахунку пенсій відсутні.

12 лютого 2020 року позивач також звернувся до ГУПФ України в Одеській області із заявою про нарахування йому компенсації втрати частини доходів з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 01 січня 2016 року. Заява мотивована тим, що з 01 квітня 2018 року позивачу виплачується заборгованість по пенсії, перерахованої відповідно до грошового забезпечення поліцейських з 01 січня 2016 року, однак без здійснення компенсації втрати частини доходів, яка передбачена ст. 52 Закону №2262-ХІІ.

У відповідь на заяву щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини грошових доходів, Головне управління повідомило позивачу наступне. Відповідно до ст.2 Закону №2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії. Враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, умови та розміри отримання якої було установлено Постановами №103 та №1088, для компенсації втрати таких доходів підстави відсутні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч.2 ст. 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що право на перерахунок пенсії виникло на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", а не Постанови №103, а тому таке право на перерахунок саме з 01 січня 2016 року є абсолютним та не може відстрочуватися в часі, а наведені правила щодо відстрочення виплат не мають правового значення в силу вищенаведених вимог Закону.

Належним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи положення ч.2 ст. 9 КАС України, є визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області з невиплати позивачу перерахованої суми пенсії з 01 січня 2016 року у строки, встановлені законодавством та зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми перерахованої пенсії за весь період, починаючи з 01 січня 2016 року по дату перерахунку пенсії у повному обсязі без відстрочення такої виплати згідно з Постановою №103.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що, оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання ГУПФ України в Одеській області перерахувати та виплатити з 01 січня 2016 року пенсію разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату цієї суми пенсії згідно з Порядку №159.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 73, 74, 77 КАС України, ст.ст. 13, 51, 52, 55, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, ст. 102, абз.2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", п.3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 від 21 лютого 2018 року, п.п.2-5 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №45, п.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон №2262-ХІІ.

Колегія суддів зазначає, що 29 грудня 2015 року набрав чинності Закон №900.

Цим Законом були внесені зміни до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: "Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських".

Статтею 51 Закону №2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до абз.2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Згідно ст. 102 Закону України "Про Національну поліцію", пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до п.1 Порядку №45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до п.4 Порядку №45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч.ч.2, 3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 Порядку №45 визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

У урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії, зокрема, позивачу, як колишньому працівнику міліції на підставі Постанови №988 згідно з Законом №900, ст.ст. 51, 63 Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 51 Закону №2262-ХІІ, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. При цьому, оскільки Постанова №988, якою встановлені розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, набрала чинності 02 грудня 2015 року, тобто позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, з 01 січня 2016 року.

Разом із тим, перерахунок розміру пенсії позивачу у зв`язку з набранням чинності Постановою №988 та Закону №900, яким внесено доповнення до ст. 63 Закону №2262-ХІІ, не був здійснений з 01 січня 2016 року, саме, з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 15 лютого 2018 року у зразковій справі №820/6514/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ст. 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п."а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений ст. 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі - Постанова №704) встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п.2 Постанови №704). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

Пунктом 1 Постанови №103 встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України №2262-ХІІ до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається ст. 13 Закону №2262-ХІІ на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене колегія суддів доходить висновку, що відсоткове співвідношення, установлене ст. 13 Закону №2262-ХІІ, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим та визначається на день призначення пенсії.

Позивачу пенсія була призначена в 2010 році, її розмір складав 79% від грошового забезпечення. Відповідно до ч.2 ст. 13 вказаного Закону в редакції, чинній на час призначення, загальний розмір пенсії був обмежений 90% відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому ст. 13 Закону №2262-ХІІ неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з цим, колегія суддів акцентує увагу на тому що, застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, оскільки стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, крім того, законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів ст. 58 Конституції України.

Таким чином, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами ст. 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, а також нормами Постанови №103 та Постанова №704, тому застосування ст. 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року у зразковій справі №240/5401/18.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання противоправними дій ГУПФ України в Одеській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 79% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01 січня 2018 року та зобов`язання ГУПФ України в Одеській області перерахувати з 01 січня 2016 року та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 79% грошового забезпечення, здійснити виплату перерахованої пенсії з 01 січня 2016 року з урахуванням раніше визначених сум.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на вимоги ст. 63 Закону №2262-ХІІ та Постанови №103 в частині наявності у відповідача права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 52 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Відповідно ч.2 ст. 55 Закону №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття "строки перерахунку пенсії", "строки виплати пенсії" та "порядок перерахунку пенсії".

Системний аналіз ст.ст. 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати "порядок перерахунку пенсії" не є тотожним праву встановлювати "строки перерахунку пенсії", "строки виплати пенсії".

Як вбачається зі змісту п.п.1, 2 Постанови №103, нею врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії".

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01 січня 2016 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", отже підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності".

Аналогічна правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року у зразковій справі №160/3586/19.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи положення ч.2 ст. 9 КАС України є визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області з невиплати позивачу перерахованої суми пенсії з 01 січня 2016 року у строки, встановлені законодавством та зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми перерахованої пенсії за весь період, починаючи з 01 січня 2016 року по дату перерахунку пенсії у повному обсязі без відстрочення такої виплати згідно з Постановою №103.

Стосовно доводів апелянта про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, колегія судів зазначає наступне.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону №2050-III (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 2 "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 №159 (далі - Порядок №159) визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року в справі №336/4675/17, від 21 червня 2018 року в справі №523/1124/17.

У зв`язку з тим, що в межах розгляду цієї справи встановлено, що позивачу, під час здійснення перерахунку пенсії було неправомірно обмежено її максимальний розмір (з 05.03.2019 року), тобто відповідачем було порушено строки виплати позивачу пенсії у належному розмірі, останній має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів (суми пенсії).

Обов`язковою умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.

Отже, дії ГУПФ України в Одеській області під час перерахунку пенсії позивача у 2018 році та дії з невиплати йому вже перерахованої суми пенсії з 01 січня 2016 року у строки, встановлені законодавством, що слугує підставою для здійснення нарахування та виплати компенсації.

Таким чином, оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії відповідачем, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч.1 ст. 382 КАС України, прийняття відповідної ухвали щодо подачі звіту про виконання судового рішення є правом суду, а не обов`язком.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, прийняття рішення про встановлення судового контролю шляхом подачі звіту про виконання судового рішення є правом суду, з урахуванням обставин конкретної справи, відповідно до правил встановлених ч.1 ст. 382 КАС України

Крім того, колегія суддів критично відноситься до твердження апелянта про необґрунтованість стягнення з ГУПФ України в Одеській області витрат по сплаті судового збору з посиланням на ст. 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки процесуальні правовідносини з приводу розподілу судових витрат регулюються ст. 139 КАС України, яка, стосовно цих правовідносин, є спеціальної правової нормою і тому підлягає застосуванню.

Згідно п.1 ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 січня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.