Справа № 380/8784/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8784/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у оформленні та поданні документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат оформити та подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 05 жовтня 2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідач своїм листом від 13.05.2020 року №4508 протиправно відмовив позивачеві у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документів, передбачених Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1, для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ). Водночас, зі змісту приписів ст. ст. 12, 17 Закону №2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей від 17.07.1992р. №393 (далі Постанова №393) слідує, що при призначенні пенсій згідно з п. а ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ враховується саме пільгова вислуга років, яка у позивача дорівнює 27 років 03 місяців 06 днів, що є достатнім для подання матеріалів пенсійному органу для вирішення питання щодо призначення йому пенсії за вислугу років.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11.11.2020 відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому пред`явлений позов не визнав та заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до пункту а частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б- д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше, з чого, за твердженням відповідача, слідує, що базовою умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність саме календарної вислуги, - так як встановлено Законом №2262-ХІІ та додатково - час/період - відповідно до ч.2 ст.17 цього Закону, перелік видів служби та періодів часу, зазначений в якому, є вичерпним. Оскільки особова справа ОСОБА_1 до Львівського обласного військового комісаріату з відповідним розрахунком вислуги років на пенсію не надходила, відповідно останній не мав можливості оформити подання про призначення пенсії, яке передбачено Порядком №3-1. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

30.11.2020 позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідач наділений повноваженнями щодо витребування у підпорядкованого районного військового комісаріату необхідні документи (в тому числі особову справу) для реалізації своїх повноважень щодо призначення пенсії. Просить позов задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

27 липня 2018 наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №324 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту к пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

05 жовтня 2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №215 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини.

У наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення становить Ёзагальна 27 років 03 місяці 06 днів календарна 21 рік 02 місяці 06 днів, пільгова 06 років 01 місяць 12 днів.

29 квітня 2020 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документів для призначення йому пенсії за вислугу років.

До заяви додано: довідку про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій для обчислення пенсії; розрахунок вислуги років від 05.10.2018 військової частини НОМЕР_1 №215; довідка ПАТ Державний ощадний банк України; копія паспорта№ копія посвідчень.

13 травня 2020 листом №4508 Львівський обласний військовий комісаріат повернув копії документів, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2018 №215 календарна вислуга років становить 21 рік, тому права на пенсію за вислугу років не має.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, викладеною у зазначеному листі, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначено положеннями Закону № 2262-ХІІ.

Згідно пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч.2 ст. 17 цього Закону.

У свою чергу, статтею 17-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 Про порядок обчислення вислугу років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, яка в свою чергу визначає які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

З огляду на аналіз правових положень Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб суд доходить висновку про те, що законодавець розмежовує такі поняття як вислуга років та календарна вислуга років.

При цьому, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії).

У той же час, для отримання права на призначення пенсії, обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, доведено відповідачем та встановлено судом, позивач не має, на момент звільнення, необхідної календарної вислуги років, оскільки наявний стаж 21 рік 02 місяці 06 днів при необхідних 24 календарних роки, відповідно до пункту а ч.1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам, що звільнені зі служби з 01.10.2018 до 30.09.2019 при наявності вислуги 24 календарних роки і більше, обчисленої на пільгових умовах. Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 24 календарних роки і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 22 січня 2019 року у справі №295/10742/16-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17, від 27.06.2019 у справі №806/1470/16.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом а частини першої статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб календарної вислуги років.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року по справі № 761/19075/17.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262, 294, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.