Справа № 120/3202/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

04 січня 2021 р. Справа № 120/3202/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Слюсар О.О.

представника позивача: Формуги І.Ю.

представників відповідача (заявника): Московко О.О., Потьомкіна І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" про стягнення податкового боргу в сумі 14 732 877,55 грн.

Рішенням суду від 05.11.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з рахунків у банках, що обслуговують ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 9652033 грн. 76 коп.

15.12.2020 року, після набранням рішення суду законної сили, на адресу суду від відповідача надійшла письмова заява про розстрочення виконання даного судового рішення (вх. № 43099). Заява мотивована тим, що одноразова сплата усієї заборгованості згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року в сумі 9652033 грн. 76 коп. неможлива, оскільки обігові кошти на рахунках підприємства відсутні. Більше того, одноразова сплата коштів відповідачем унеможливить виконання програми відновлення платоспроможності ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", встановленої на період з 2019-2020 року, зупинить сплату податків, а також виплату заробітної плати працівникам підприємства та може призвести до повної зупинки функціонування останнього. Тому, з урахуванням положень ст. 378 КАС України, просить суд розстрочити виконання судового рішення від 05.11.2020 року у справі № 120/3202/20-а терміном на 12 місяців з оплатою суми боргу рівними частинами щомісячно не пізніше 30 числа кожного місяця.

Ухвалою від 16.12.2020 року вказану заяву про розстрочення виконання рішення суду призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Перед початком судового засідання, 04.01.2021 року, представником позивача до суду подано заперечення на заяву про розстрочення виконання судового рішення (вх. № 11). Так, представник позивача з-поміж іншого, зазначає, що наведені у заяві відповідача доводи не свідчать про неможливість виконання рішення суду у справі, а лише відображають поточну господарську діяльність ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення в розумінні ч. 4 ст. 378 КАС України. Крім того, у поданій до суду заяві не зазначено жодної з підстав, передбаченої спеціальними нормами законодавства та не надано жодних передбачених Переліком обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1235. На переконання представника позивача, дана ситуація ставить під сумнів наміри відповідача виконувати обов`язки зі сплати податків і зборів до бюджету, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволені заяви ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону".

У судовому засіданні 04.01.2021 року представники заявника (відповідача) подану заяву підтримали. Представник позивача у цьому ж судовому засіданні проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду заперечила.

Вирішуючи дане питання щодо наявності правових підстав для розстрочення виконання судового рішення, суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із положеннями ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Отже, з аналізу вищенаведеної норми вбачається, що вона не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (як то, зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів); загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі; недостатність майна заявника - фізичної особи для своєчасної та у повному обсязі сплати грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі або відсутність у нього такого майна; сезонний характер виробництва та/або реалізації товарів (робіт, послуг) заявником; виконання заявником плану реорганізації власного виробництва та/або зміна його організаційної структури, що призводить (може призвести) до значного спаду виробництва протягом певного періоду).

Вказані положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять застережень щодо можливості визначення у інших правових актах відповідних обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення та необхідності їх врахування судом при вирішенні цього питання.

Водночас, інститут розстрочення та відстрочення податкового боргу платника податків, що регулюється статтею 100 Податкового кодексу України (далі - ПК України), є елементом процедури погашення податкового боргу платників податків в межах адміністрування податків та зборів як сукупності рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом (підпункт 14.1.1-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України), що узгоджується з визначеною у статті 1 сферою дії Податкового кодексу України.

Розстрочення/відстрочення виконання судового рішення, що передбачено нормами КАС України за своєю суттю відрізняється від розстрочення/відстрочення, передбаченого статтею 100 ПК України; вказані процедури реалізуються різними суб`єктами (відповідно судами та контролюючими органами) й за ініціативою різних осіб (розстрочення/відстрочення виконання судового рішення може відбуватись за заявою особи, яка бере участь у справі, сторони виконавчого провадження або за ініціативою суду, тоді як питання відстрочення/розстрочення податкового боргу може бути порушено виключно платником податків), а також різняться їх нормативним регулюванням (положення Кодексу адміністративного судочинства України та Податкового кодексу України).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що інститути розстрочення/відстрочення податкового боргу платника податків та розстрочення/відстрочення виконання судового рішення не можуть ототожнюватись, а відтак, розглядаючи питання відстрочення виконання судового рішення, необхідним є застосування положень Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, інститут розстрочення виконання судового рішення спрямований на вжиття таких заходів, які б дозволили виконати боржнику судове рішення протягом певних проміжків часу у відповідних частинах.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.03.2020 року по справі № 820/1509/17.

Так, в обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду від 15.12.2020 року представник відповідача серед іншого вказав, що починаючи з 2019 року товариство перебуває в стані відновлення виробничої діяльності, поступово нарощує обсяги виробництва, здійснює всі необхідні заходи для повноцінного функціонування. Проте, внаслідок кризи, в період з 2016 року по 2018 року, значно скорочено обсяг виробництва підприємства, останнє працює не на повну потужність. Внаслідок запровадження на території України карантинних обмежень (COVID-19) діяльність товариства погіршилась, шо призвело до збоїв при поставці сировини, розрахунках за готову продукцію товариства, тощо. Зауважує, що з метою відновлення (виведення) підприємства з кризи, наглядовою радою ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" затверджено Програму відновлення платоспроможності ПрАТ "Гніванський завод СЗБ" на 2019-2020 роки, якою передбачено обсяг виробництва та реалізація продукції філіям Української залізниці, з якими укладено велика кількість договорів поставки, та яка на даний момент виконується у повному обсязі. Крім того, заявник вказує, що не заперечує щодо наявності у ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" заборгованості перед бюджетом зі сплати податків та інших обов`язкових платежів, та не уникає виконання рішення cуду, а навпаки шукає способи погашення існуючого боргу.

Надаючи оцінку доводам заявника, суд першочергово враховує, що розстрочення виконання судового рішення - це встановлення порядку сплати заборгованості, який передбачає систематичне та регулярне погашення боргу.

Так, судом прийнято до уваги, що дійсно, відповідач під час розгляду даної справи вживав дії щодо погашення податкового боргу. Зокрема, з моменту набрання законної сили рішенням у даній адміністративній справі про стягнення податкового боргу ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" було сплачено 2 200 000 грн. в рахунок погашення боргу зі сплати заборгованості з податку на додану вартість, що підтверджується довідкою про сплату податків № 760/02 від 14.12.2020 року за період з 05.11.2020 року по 11.12.2020 року та не заперечується самим позивачем.

В той же час, з наявних у справі матеріалів судом також встановлено, що Вінницьким окружним адміністративним судом при розгляді іншої судової справи № 120/24/20-а у спорі між тими ж самими сторонами, 04.05.2020 року постановлено ухвалу, якою розстрочено виконання іншого рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року щодо стягнення з ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" податкового боргу в сумі 7837791,15 грн. на 9 місяців, з оплатою суми боргу рівними частинами щомісячно не пізніше 30 числа кожного місяця.

Як встановлено судом на підтверджено самим позивачем, вказана ухвала суду відповідачем виконувалась своєчасно, а відповідна сума податкового боргу була погашена до державного бюджету.

Вищенаведені обставини підтверджують той факт, що відповідач не уникає виконання рішення cуду, а навпаки шукає способи погашення заборгованості перед бюджетом.

Крім іншого суд зазначає, що відповідач - ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015р. "Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави", віднесений до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, 100% акцій якого належить АТ "Укрзалізниці".

Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що з 2019 року підприємство перебуває в стані відновлення виробничої діяльності та поступово нарощує обсяги виробництва, здійснює всі необхідні заходи для повноцінного функціонування. З метою виведення підприємства з кризи, наглядовою радою ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" була затверджена Програма відновлення платоспроможності підприємства на 2019-2020 роки, якою передбачено обсяг виробництва та реалізація продукції філіям Укрзалізниці, з якими укладена велика кількість договорів поставки та яка на даний час виконується в повному обсязі.

У судовому засіданні представники відповідача пояснили, що виконання даної Програми призвело до відновлення виробничої діяльності підприємства та виходу його із кризи.

Так, дійсно, суд враховує ту обставину, що наразі на банківський рахунках ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" відсутні кошти, достатні для одноразової сплати існуючої заборгованості за рішенням суду у цій справі. А примусове виконання такого рішення та вжиття контролюючим органом інших заходів спрямованих на стягнення значної суми коштів може призвести не тільки до зупинення поточної сплати грошових зобов`язань, а й до зупинки виробничої діяльності підприємства, що в цілому нівелює попередньо виконану Програму відновлення його платоспроможності. Тобто, суд в цьому випадку погоджується із доводами заявника, що можливе зупинення виробничої діяльності підприємства та припинення сплати ним податкових зобов`язань призведе до більш негативних наслідків як для бюджету в цілому так і для ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", аніж розстрочення виконання судового рішення на певний строк, що відповідатиме справедливому балансу інтересів усіх сторін спору.

Крім того, судом враховано, що 11.03.2020 року постановою Кабінету Міністрів України № 211 установлений з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19). В подальшому карантин неодноразово продовжувався, а останньою Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", дію карантину продовжено до 28 лютого 2021 року.

Також, 17 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла законопроект № 3219 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким карантин визначено форс-мажорною обставиною, а також запроваджено податкові та адміністративні пільги для підприємств, бізнесу та громадян у зв`язку із запровадженням карантину через пандемію коронавірусу.

Отже, на думку суду, на час розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року у даній справі. В той же час, відстрочення виконання судового рішення має важливе значення для відновлення та нарощення виробничої діяльності ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", що надасть в подальшому можливість отримувати на рахунки заявника кошти для погашення суми податкового боргу.

Заявник у своїй заяві просить суд розстрочити виконання судового рішення від 05.11.2020 року терміном на 12 місяців. Втім, за результатами розгляду такої заяви суд вважає, що існуюча тенденція сплати відповідачем податкового боргу дає підстави вважати, що таке судове рішення може бути виконаним відповідачем за 9 місяців. А відтак, такий строк на думку суду буде достатнім для розстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки, на даний час є наявними обставини, що ускладнюють виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року у даній справі, при цьому, відсутні підстави ставити під сумнів намір заявника виконувати судове рішення в майбутньому, тому суд приходить до висновку, що заяву про розстрочення виконання судового рішення слід задовольнити частково та розстрочити виконання боржником судового рішення строком на дев`ять місяців з оплатою суми боргу рівними частинами щомісячно не пізніше 30 числа кожного місяця.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 255, 256, 295, 378, 370, 378 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" про розстрочення виконання судового рішення задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року в адміністративній справі № 120/3202/20-а щодо стягнення з рахунків у банках, що обслуговують Приватне акціонерне товариство "Гніванський завод спецзалізобетону" кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 9652033 грн. 76 коп. (дев`ять мільйонів шістсот п`ятдесят дві тисячі тридцять три гривні 76 копійок) на 9 місяців, з оплатою суми боргу рівними частинами щомісячно не пізніше 30 числа кожного місяця.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України та може бути оскаржена судом в порядку та строки, визначені ст. 295 КАС України.

Повний текст ухвали складено судом 11.01.21.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович