Справа № 826/6601/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Київ №826/6601/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії судді:

головуючого судді - Костенка Д.А., суддів: Донця В.А., Шрамко Ю.Т.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Іванової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного прова-дження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мініс-терства юстиції України (далі - Мін`юст), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Донець-кій області (далі - ГТУЮ у Донецькій області), про скасування наказу від 25.11.2014 №2542/к, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- скасувати наказ Мін`юсту від 25.11.2014 №2542/к в частині звільнення позивача з посади начальника Старобешівського районного управління юстиції Донецької області та застосування до нього заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади";

- поновити на посаді начальника Старобешівського районного управління юстиції Донецької області з 26.11.2014.

У зв`язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана адміністративна справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями вищевказана адміністративна справа передана на розгляд судді Костенку Д.А . Судовий розгляд справи розпочався спочатку.

Підставами позову зазначено наступне. У зв`язку з народженням 24.09.2014 дітей позивач подав заяву про надання відпустки по догляду за дітьми до досягнення ними триріч-ного віку. Таку відпустку позивачу надано на підставі наказу від 20.10.2014 №2878/1 ГУЮ у Донецькій області, після чого та у зв`язку з проведенням антитерористичної операції (АТО) на території місця проживання позивача з сім`єю, вони виїхали на тимчасове місце прожи-вання до Республіки Білорусь. До України позивач повернувся лише в березні 2015р. Листом Мін`юсту від 12.06.2016 №4677/Г-3508/14 позивачу повідомлено, що на підставі ч. 3 ст. 4 Закону України "Про очищення влади" його звільнено із займаної посади відповідно до наказу від 25.11.2014 №2542/к. Окрім того п. 2 цього наказу встановлено, що стосовно пози-вача застосовується заборона, передбачена ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади". Позивач зазначає, що ним не було подано у десятиденний строк заяви про те, що до нього застосовується або не застосовується заборона, передбачена ч. 3 або ч. 4 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", та про згоду на оприлюднення відомостей щодо неї за формою згідно з додатком 2, у зв`язку із тим, що його не було повідомлено про початок проведення перевір-ки відповідно до Закону України "Про очищення влади". Також його не повідомляли про переміщення Старобешівськеого районного управління юстиції Донецької області в іншу місцевість та відповідно пропозиція переведення в іншу місцевість не надходила. Натомість оприлюднення рішення про початок перевірки на веб-сайті Мін`юсту не є доказом доведення цього наказу до відома позивача та суперечить п. 6 передбачених ч.ч. 3-4 ст. 1 Закону України "Про очищення влади". Вважає, що був позбавленим можливості подати відповідну заяву та пройти визначену Законом України "Про очищення влади" перевірку.

У справі наявні заперечення відповідача, який просить відмовити в позові з підстав неподання позивачем заяви у строк, передбачений ч. 2 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", що є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Наказом Мін`юсту від 10.11.2014 №2428/к передба-чено проведення перевірки стосовно керівників територіальних органів юстиції та їх заступ-ників, днем початку якої визначено 10.11.2014. Відповідно до п. 4 цього наказу начальники ГУЮ в областях та місті Києві зобов`язані забезпечити ознайомлення керівників терито-ріальних органів юстиції та їх заступників, у т.ч. тих, які відсутні на роботі (відпустка, перебування на листку непрацездатності, відрядження) з цим наказом. Для забезпечення виконання наказу прийнято вичерпні міри. Однак на території тимчасово непідконтрольній українській владі жодне відділення поштового зв`язку не працювало, у зв`язку з чим посадові особи ГУЮ у Донецькій області намагалися проінформувати позивача про початок прове-дення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" засобами телефонно-го зв`язку. Зазначені заходи не забезпечили досягнення необхідного результату, у зв`язку з відсутністю телефонного зв`язку з позивачем. З приводу зазначених подій посадовими особами ГУЮ у Донецькій області були складені відповідні акти, однак забезпечити їх збереження та вивезення з м. Донецьк є неможливим. Позивач не повідомив роботодавця адресу місця тимчасового перебування у Республіці Білорусь, жодних засобів зв`язку, крім наявних в особовій справі Мін`юсту, не надав. Водночас інформація про початок перевірки та наказ №2428/к перебували у вільному доступі з огляду на їх оприлюднення на сайті Мін`юсту (а.с. 40-45).

У справі наявне клопотання про витребування документів вх. від 26.12.2016, в якому представник Мін`юсту просить витребувати в Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію про факти перетинання державного кордону України у період з 01.10.2014 по 31.03.2016 громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Комсомольське, Старобешівський район, Донецька область, паспортні дані НОМЕР_1 , виданий Старобешівським РВ УМВСУ Донецькій області від 21.02.1996р. (а.с. 137-138).

В судовому засіданні 23.05.2018 судом долучено до матеріалів справи серед іншого копію виданого Підрозділом громадянства та імміграції Міністерства внутрішніх справ Республіки Білорусь дозволу на тимчасове перебування №0302952 на ім`я ОСОБА_1 , дата видачі - 18.12.2014, термін дії - 09.10.2015, паспорт: НОМЕР_1 , у зв`язку з чим та враховуючи думку представника відповідача про втрату актуальності заявленого вище клопотання, суд залишив без розгляду дане клопотання.

Під час судового засідання 12.02.2020 позивач підтримав лише позовну вимогу про скасування наказу Мін`юсту від 25.11.2014 №2542/к у частині його звільнення та застосу-вання до нього заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.02.2020 з урахуванням наданої позивачем копії дозволу не заперечила проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи до судового засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, водночас його неявка не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що із 2009р. позивач обіймав посаду начальника Старобешівсь-кого районного управління юстиції Донецької області, що підтверджується копією наказу Мін`юсту від 08.12.2009 №1155/к (а.с. 72).

Наказом в.о. начальника ГУЮ у Донецькій області від 20.10.2014 №2878/1 відповідно до ст. 18 Закону України "Про відпустки", ст. 179 КЗпП України та на підставі заяви позивача і свідоцтв про народження від 24.09.2014 йому надано відпустку по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку з 17.09.2014 по 24.09.2017 включно (а.с. 12).

Наказом Мін`юсту від 25.11.2014 №2542/к "Про звільнення начальників та заступника начальника територіальних управлінь юстиції", керуючись ч. 3 ст. 4 Закону України "Про очищення влади", позивача звільнено з посади начальника Старобешівського районного управління юстиції Донецької області. Крім цього, в тексті даного наказу встановлено, що стосовно позивача застосовується заборона, передбачена ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" (а.с. 135).

У справі наявна копія довідки №26, виданої 08.10.2014 начальником Новополоцького міського відділу внутрішніх справ МВС Республіки Білорусь, якою підтверджено особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - сина позивача, який зареєстрований в Республіці Білорусь, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також у справі наявна копії дозволів на тимчасове перебування №0302952 і №0302958, виданих позивачу і його дружині ( ОСОБА_5 ) 18.12.2014 Підрозділом громадянства та імміграції МВС Республіки Білорусь, термін дії - 09.10.2015.

Оригінали вказаних документів були досліджені судом під час судового засідання і відповідачем не заперечувались та не оспорювались. Дані докази підтверджують доводи позивача про тимчасове перебування у Республіці Білорусь із жовтня 2014р.

Позивач звернувся до Мін`юсту із заявою від 02.02.2016 про звільнення з посади начальника Старобешівського районного управління юстиції Донецької області, у відповідь на яку листом Мін`юсту від 12.02.2016 №4677/Г-3508/14 повідомлено, що на підставі ч. 3 ст. 4 Закону України "Про очищення влади" та у зв`язку з неподанням заяви відповідного змісту його було звільнено з посади відповідно до наказу Мін`юсту від 25.11.2014 №2542/к. При цьому повідомлено, що перевірка керівників територіальних органів юстиції та їх заступни-ків розпочата з 10.11.2014 відповідно до наказу Мін`юсту від 10.11.2014 №2428/к, який оприлюднено на веб-сайті Мін`юсту. Ознайомлення керівників територіальних органів юстиції та їх заступників із цим наказом було покладено на начальників головних управлінь юстиції в областях та місті Києві відповідно до доручення Міністра юстиції від 10.11.2014 №14-32/1630. З метою проведення перевірки посадовими особами, щодо яких здійснювалася перевірки, до Департаменту кадрової роботи та державної служби у десяти-денний строк з дня початку проведення перевірки подавалися власноруч написані заяви про те, що до них застосовуються або не застосовуються заборони, визначені ч. 3 або 4 ст. 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї згідно з формою.

Оприлюднення наказу Мін`юсту від 10.11.2014 №2428/к "Про початок проведення в територіальних органах юстиції перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", на офіційному веб-сайті Мін`юсту підтверджується текстом цього наказу, розміще-ному за посиланням - https://minjust.gov.ua/m/str_50216 і ніким не заперечується.

Спірні правовідносини виникли у сфері публічної служби та стосуються правомір-ності звільнення позивача із займаної ним посади державної служби та застосування заборони, передбаченої Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до ст. 4 Закону України від 16.09.2014 №1682 "Про очищення влади" (тут і надалі у редакції, чинній на час звільнення позивача) особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (заява) (ч. 1).

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону (ч. 2).

Неподання заяви у строк, передбачений частиною другою цієї статті, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону (ч. 3).

Верховний Суд у постанові від 21.11.2019 у справі №812/211/15 у подібних правовід-носинах дійшов висновку, що оприлюднення на веб-сайті рішення про початок проведення перевірки в органі та доведення про таке рішення відповідальним структурним підрозділом такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці, - є окремими заходами з реалізації Закону України "Про очищення влади", які не підлягають ототожненню. Розміщення на веб-сайті відповідного наказу про початок проведення перевірки, не є передбаченим законодавс-твом належним способом та порядком доведення до відповідної особи вимог, що вису-ваються щодо необхідності подати відповідну заяву. Не доведення належним способом до такої особи, що підлягала перевірки Закону України "Про очищення влади" наказу про початок перевірки не надавало можливості позивачу скористатися своїм правом на подання відповідної заяви.

Верховний Суд зазначив, що перекладання на особу, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, обов`язку активного та постійного пошуку інформації щодо діяльності органу, в якому проводиться перевірка за Законом України "Про очищення влади", та щодо прийнятих таким органом рішень є необґрунто-ваним та безпідставним.

При цьому, Верховний Суд додатково звернув увагу на ті обставини, що відповідач на час прийняття спірного наказу про звільнення був обізнаний про те, що позивача не було особисто ознайомлено з вимогами наказу №117, оскільки наказом ГУ Міндоходів у Луганській області від 20.02.2015 №98-0 "Про надання відпустки" йому надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та з ним відсутній телефонний зв`язок. З огляду на викладене, Верховний Суд погодився з твердженням суду апеляційної інстанції про те, що доводи відповідача про доведення до відома позивача Наказу №117 шляхом оприлюднення цього наказу на веб-сайті, є помилковими.

Враховуючи згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України вказані висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, а також зважаючи на те, що на час початку проведення перевірки керівників територіальних органів юстиції (10.11.2014) і прийняття оскаржуваного рішення позивач перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, знаходився за межами України і, як зазначає відповідач у своїх запереченнях, з позивачем був відсутній зв`язок, а також з огляду на відсутність інших доказів доведення до відома позивача рішення про початок проведення перевірки і необхідність поданням ним впродовж 10 днів відповідної заяви, суд дійшов висновку про те, що позивачу не було доведено до відома рішення про проведення перевірки і заява ним не подана з поважних причин.

Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що позивач не повідомив роботодавця про переїзд на тимчасове місце проживання до Республіки Білорусь, оскільки дана обставина не впливає на вирішення справи, адже не спростовує обізнаність відповідача з тим, що наказ №117 не був доведений до відома позивача. Крім того, відповідач не довів покладення на позивача такого обов`язку.

За цих обставин і наведеного правового регулювання суд дійшов висновку, що оскар-жуваний наказ в частині звільнення позивача і застосування до нього заборони, передба-ченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", винесено передчасно, за відсутності необхідних і достатніх законних підстав, чим порушено право позивача на проходження публічної служби, тому вимога про скасування наказу підлягає задоволенню.

При цьому, вирішуючи дану вимогу, суд враховує, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України передумовою для скасування судом індивідуального акта чи окремих його положень є визнання його протиправним, тому відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України та з метою повного і ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог у цій частині та визнання оскаржуваного рішення протиправним.

В іншій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач дану вимогу не підтримав. Як пояснив позивач, на час розгляду справи судом, він працевлаштований.

Наявне у справі клопотання відповідача від 06.09.2016 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду залишено судом без задово-лення, зважаючи на таке.

В обґрунтування клопотання зазначено, що про обставини звільнення з посади позива-чу було відомо у жовтні 2015р. з телефонних розмов з колегами, про що також його повідом-лено листом Мін`юсту від 12.02.2016 №4677/Г-3508/14, натомість до суду з цим позовом позивач звернувся лише у квітні 2016р., що свідчить про недотримання позивачем місячного строку, встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України (у реакції, чинній на час звернення до суду з позовом) (а.с. 29-31).

Згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби вста-новлюється місячний строк.

Позов здано на пошту 21.04.2016. У наданих на виконання вимог ухвали суду від 19.05.2016 про залишення позовної заяви без руху позивач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що лист Мін`юсту від 12.02.2016 №4677/Г-3508/14 з копією наказу про звільнення фактично отримано ним 26.03.2016, тому місячний строк не пропущено (а.с. 18).

Відповідач дану обставину не спростував, доказів вручення позивачу наказу про звіль-нення та/або трудової книжки не надав, а тому у суду відсутні підстави для висновку про порушення позивачем місячного строку для звернення до суду з даним позовом.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову і наявність підстав для його часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 241-246, пп. 10 п. 1 Перехідних положень КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 частково.

2. Визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України від 25.11.2014 №2542/к у частині звільнення ОСОБА_1 та в частині застосування стосовно ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади".

3. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д.А. Костенко

Судді: В.А. Донець

Ю.Т. Шрамко