Справа № 120/5310/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2021 р. Справа № 120/5310/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у порядку письмовому порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21036) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує, що в серпні 2020 р. податковим органом прийнято вимогу на суму 82 999, 42 грн., при цьому підставою для прийняття такої стала податкова вимога №. Однак, згідно рішення суду у справі №120/4046/18-а, податкові повідомлення -рішення, які були підставою для прийняття вимоги № скасовані. Також, у даному судовому рішенні вказано на те, що вимога не потребує окремого скасування, оскільки є відкликаною в разі скасування податкового боргу/рішень. Отже податкова вимога № мала бути відкликана, як наслідок прийняття спірної вимоги, якою донараховано ЄСВ, є безпідставним та неправомірним.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.10.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та вказує, що в ході перевірки встановлено заниження чистого оподаткованого доходу, внаслідок чого донараховано ЄСВ на суму 87 235, 40 грн. Також зазначено, що в 2016 р. не сплачено ЄСВ своєчасно в сумі 2 339, 60 грн. Відтак, спірна вимога є правомірною та не підлягає скасуванню.

02.11.2020 р. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повторно вказав, що податкові повідомлення-рішення, що стали підставою для прийняття вимоги № скасовані судовим рішенням, відповідно оскаржувана вимога є протиправною.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 04.08.2020 р. відповідачем прийнято вимогу №Ф-178845-52 , якою нараховано ОСОБА_1 ЄСВ на суму 82 999, 42 грн.

Визначаючись щодо вимог в частині визнання протиправною та скасування вимоги від 04.08.2020 р., суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регламентуються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування " (далі- Закон № 2464-VI).

В розумінні статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування .

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч.8 ст. 9 Закону № 2464-VI).

Положеннями статті 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Із процитованого видно, що в разі несплати ЄСВ податковим органом надсилається вимога.

Оцінюючи спірну вимогу, суд вказує на наступне.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2019 р. у справі №120/4046/18-а , яке набрало законної сили встановлено наступне.

"...Головним управлінням ДФС у Вінницькій області на підставі наказу №3741 від 21.06.2018 та направлення №1727 від 17.07.2018 проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 04.04.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період 04.04.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт №3857/13/ НОМЕР_1 від 06.08.2018 (далі по тексту - Акт).

В Акті перевірки зазначено наступні порушення: 1) п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 525 814,74 грн, в т.ч. за 2016 - 201454,74 грн, за 2017 - 324360,00 грн; 2) п.п. 1.2, 1.3, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму військового збору на суму 43 817,88 грн; п. 187.1 ст. 187, п. 198.3, п. 198.5, ст. 198 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 583 636 грн., завищено від`ємне значення на загальну суму 14 426 грн; 3) п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, нарахований з чистого оподатковуваного доходу в сумі 87 235,40 грн.

На підставі виявлених порушень, Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 23.08.2018, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість 1667 грн;

- № від 23.08.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування всього в сумі 657268,43 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 525814,74 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 131453,69 грн;

- № від 23.08.2019 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, всього в сумі 54772,35 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 43817,88 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 10954,47 грн;

- № від 23.08.2019 р. яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) всього в сумі 729545,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 583636,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 145909,00 грн;

Крім того, прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 23.08.2018 на суму 87235,40 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 23.08.2018 в сумі 14154,48 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 23.08.2018 в сумі 470,26 грн.

Не погоджуючись із винесеними рішеннями та вимогою, позивачка оскаржила їх в адміністративному порядку, шляхом подання скарги до ДФС України .

Рішенням про результати розгляду скарги ДФС України від 09.10.2018, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 23.08.2018, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 23.08.2018 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 23.08.2018 Головного управління ДФС у Вінницькій області скасовано та вважаються відкликаними з дня прийняття даного рішення, а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління ДФС у Вінницькій області винести та направити нові вимогу та рішення, з урахуванням вищевикладеного та вимог чинного законодавства.

На виконання рішення ДФС України, 17.10.2018 Головним управлінням ДФС у Вінницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на суму 87235,40 грн, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № на суму 470,26 грн, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму 14154,58 грн.

Згідно із матеріалами справи, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску слугували висновки контролюючого органу відображені в акті перевірки №3857/13/ НОМЕР_1 від 06.08.2018, про те, що господарські операції між позивачем та її контрагентами: TOB «САНРІКС», ТОВ «ДЕНАЛІ СЕРВІС», ТОВ «РАДАБУДІНВЕСТ», ТОВ «ГОЛДЕНТАЙМ» не спричиняють реального настання правових наслідків, у зв`язку з чим позивачем, на думку відповідача, порушені вимоги чинного законодавства України.

Відтак, суд не погоджується з висновками перевіряючого органу стосовно нереальності здійснення операцій з контрагентами, які перевірялись внаслідок відсутності факту підтвердження реалізації по ланцюгу постачання товару між контрагентам, та зазначає наступне.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржувані рішення прийняті законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Вінницькій області від 23.08.2018 №, №, №, № та рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.10.2018.

Стосовно визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 17.10.2018, суд вказує наступне.

Відповідно до п.п. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду. (п. 60.5. ст. 60 ПК України).

З аналізу наведених положень, слід зробити висновок, що спеціальний порядок відкликання податкової вимоги установлений положеннями ПК, а відтак, не є підставою для окремого окреслення судовим рішенням, позаяк податкова вимога вважається відкликаною, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.".

Отже, як видно судовим рішенням у справі встановлено, що підставою для прийняття, в тому числі і вимоги №Ф- від 17.10.2018 р. є висновки контролюючого органу, відображені в акті перевірки №3857/13/ НОМЕР_1 від 06.08.2018, про те, що господарські операції між позивачем та її контрагентами: TOB «САНРІКС», ТОВ «ДЕНАЛІ СЕРВІС», ТОВ «РАДАБУДІНВЕСТ», ТОВ «ГОЛДЕНТАЙМ» не спричиняють реального настання правових наслідків, у зв`язку з чим позивачем, на думку відповідача, порушені вимоги чинного законодавства України. Однак, суд дійшов висновку, що такі висновки контролюючого органу є не доведеними та скасував рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 23.08.2018 р. №, №, №, № , № від 17.10.2018 р.

При цьому, відмовляючи в задоволенні позову в частині скасування вимоги №Ф- від 17.10.2018 р., суд дійшов висновку, що така не підлягає скасуванню, оскільки є відкликаною з підстав того, що наявне рішення суду, яким скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу та/або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Разом з тим, як видно із інтегрованої картки платника податків, податковим органом не лише не відкликано податкову вимогу №Ф- від 17.10.2018 р., а й 08.07.2020 р. донараховано ЄСВ за такою, що в подальшому стало підставою для прийняття оскаржуваної вимоги.

Однак, суд акцентує увагу, що судовим рішенням у справі №120/4046/18-а не підтверджено правомірність нарахування ЄСВ за вимогою №Ф- від 17.10.2018 р., лише вказано , що така не потребує окремого скасування, оскільки в силу положень ПК України має бути відкликаною.

За таких обставин, враховуюючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно нараховано ЄСВ в сумі 82 999, 42 грн., відповідно спірна вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Оцінюючи вимоги щодо визнання протиправними дій стосовно включення до інтегрованої картки стосовно нарахування ЄСВ та зобов`язання привести у відповідність дані картки, суд виходить з наступного.

Підпунктом 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів.

З метою реалізації підпункту 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, п.п. 5 п. 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 20.08.2014 № 375, та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Порядок № 422).

Відповідно до абз 6-14 п. 2 Розділу I Порядку № 422, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається в інформаційній системі, встановленим алгоритмам (правилам) її співставності та логічного і арифметичного контролю.

Облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників;

Облікові показники - показники, що інтегруються в процесі ведення оперативного обліку.

Оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо).

Первинні показники - показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску.

Перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

Відповідно до абз 1, 2 п. 5 Розділу I Порядку №422 контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Отже, з наведеного слідує, що відображення податковим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Пунктом 2 глава 1 розділу 6 Порядку № 422, визначення первинних показників документів органів ДФС, відображених в підсистемі, що забезпечує облік платежів, які підлягають перенесенню до ІКП, щодо сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є: рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені / суми єдиного внеску за результатами судового оскарження);

Як було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, податкова вимога №Ф- від 17.10.2018 р. мала бути відкликана, оскільки податкові повідомлення -рішення, що були підставою для прийняття такої скасовані рішенням суду. Більш того, правомірність нарахування недоїмки за вимогою №Ф- від 17.10.2018 р. не підтверджено судовим рішенням. Однак, всупереч судовому рішенню до інтегрованої картки, що ведеться на позивачку 08.07.2020 р. включено операцію щодо нарахування ЄСВ по вимозі №Ф- із посиланням на таке ( судове рішення).

Відтак, на думку суду такі дії є протиправними, та слід зобов`язати податковий орган привести дані картки у відповідність.

Пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, із урахуванням того, що позов задоволено повністю, сплачений судовий збір підлягає стягненню в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Також, позивач в прохальній частині просить стягнути витрати на правову допомогу адвоката.

В свою чергу, відповідач не погоджується з витратами на правову допомогу, вказує на недотримання співмірності, визначеної частиною п`ятою статті 134 КАС України, у їх встановлені, у зв`язку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами першою-третьою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, для відшкодування правничих витрат потрібно надати договір, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, зокрема детальний опис робіт (наданих послуг), докази їх прийняття та сплати.

Як встановлено, 21 жовтня 2019 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням "МТА Партнери" укладено договір про надання юридичних послуг та правничої допомоги №058МА за умовами пункту 1.1 якого об`єднання зобов`язується надати юридичні послуги на умовах, передбачених цим Договором та Замовленнями, які є невід`ємними Додатками до цього Договору, а Клієнт зобов`язується здійснювати оплату отриманих послуг та правничої допомоги в розмірі та строки, що обумовлені цим Договором та Замовленнями.

Окрема юридична послуга, яку замовляє Клієнт, погоджується Сторонами шляхом підписання Сторонами Замовлення (.2.1 Договору).

16.09.2020 р. підписано між сторонами підписано Замовлення №2 згідно якого адвокатське об`єднання здійснює надання наступних послуг: юридичний аналіз документів, сформованих у процесі адміністративного оскарження податкової вимоги до ДПС України та судової практики, підготовка та подача позовної заяви, підготовка процесуальних документів при розгляді справи. Вартість послуг згідно даного Замовлення визначено в розмірі 28 400 грн.

Отже, як видно з Договору та Замовлення до нього, ними обумовлено перелік робіт/послуг, які мають бути надані адвокатським об`єднанням та визначено за них загальну суму гонорару.

За змістом частин першої-третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу наведеної норми видно, що при визначені розміру гонорару адвокат враховує витрачений на надані послуги/роботи час, а сама винагорода сплачується саме за фактично виконані роботи/надані послуги.

Окрім того, відповідно до частин п`ятої, шостої статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), від 28 листопада 2002 року, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Так, суду надано акт здачі-приймання робіт від 06.11.2020 р. згідно якого виконано наступні роботи:юридичний аналіз документів, сформованих у процесі адміністративного оскарження податкової вимоги до ДПС України та судової практики, підготовка та подача позовної заяви, підготовка процесуальних документів при розгляді справи. Також, надано меморіальний ордер про сплату витрат на правничу допомогу в сумі 28 400 грн.

Разом з тим, на думку суду витрати за надання даних послуг є не співмірними із складністю справи та часом витраченим адвокатом на виконання послуг.

Відтак, враховуючи наведене вище, а також заперечення відповідача стосовно відшкодування витрат на правничу допомогу, суд керуючись процитованими вище нормами, вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

При вирішені цього питання суд виходить з того, що предмет спору в цій справі містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

За сукупністю наведеного, суд доходить висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є непропорційним до предмета спору, а тому підлягає зменшенню. Витрати на правничу допомогу адвоката підлягають відшкодуванню частково в розмірі 15 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-178845-52 від 04.08.2020 р. на суму 82 999, 42 грн.

Визнати протиравними дії Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо включення до інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 ) з кодом класифікації бюджету 71040000 операції від 08.07.2020 р. стосовно нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами і підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування (код операції:ЗРК , назва операції "Понов. в. пот.р.викл/скас в м.р. донарахованого ЄСВ за ріш.(суд.р.)№ по Рішення суду про підтверд.донар.сум №120/4046-18 від 04.12.2019") на суму 87 235, 40 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області привести у відповідність дані інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 ) з кодом класифікації бюджету 71040000 шляхом виключення операції від 08. 07.2020 р. стосовно нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами і підприємцями , які обрали спрощену систему оподаткування (код операції:ЗРК , назва операції "Понов. в. пот.р.викл/скас в м.р. донарахованого ЄСВ за ріш.(суд.р.)№ по Рішення суду про підтверд.донар.сум №120/4046-18 від 04.12.2019") на суму 87 235, 40 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1681 ,60 (однієї тисячі шістсот вісімдесят однієї гривні 60 коп.) та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе,7, м Вінниця, код ЄДРПОУ -43142454).

Рішення суду сформовано 11.01.2021 р.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна