Справа № 160/13533/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 22.03.2018 року;
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в період з 22.04.2017р. по 22.03.2018р. проходив військову службу в Запорізькому обласному військовому комісаріаті. На час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Ухвалою суду від 27.10.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
24.11.2020р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що наказом №79 від 22.03.2018р. позивача не було звільнено з військової служби, а лише виключено зі списків особового складу та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 . За усіма розрахунками та компенсаціями, які повинні проводиться з ОСОБА_1 при звільненні, останній має звертатися до командування військової частини з якої його було звільнено. Також у відзиві відповідач викладає клопотання про заміну сторони по справі з ІНФОРМАЦІЯ_1 на Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
Ухвалою суду від 13.01.2021р. допущено заміну відповідача Запорізького обласного військового комісаріату правонаступником Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.
Станом на 13.01.2021р. до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №101 від 22.04.2017р. підполковника ОСОБА_1 , призначено наказом командувача Сухопутних військ збройних Сил України ( по особовому складу) від 18.04.2017р. №103 на посаду заступника військового комісара по роботі з особливим складом начальника групи по роботі з особовим складом та громадськістю Запорізького обласного військового комісаріату оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який прибув з військової частини НОМЕР_4 смт Черкаське, з 22.04.2017р. зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 22.04.2017р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №79 від 22.03.2018р. підполковника ОСОБА_1 , заступника військового комісара по роботі з особливим складом начальника групи по роботі з особовим складом та громадськістю ІНФОРМАЦІЯ_1 призначеного наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.03.2018р. №137 на посаду начальника відділу інформаційно-пропагандистського забезпечення управління морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 , вважати, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби м.Дніпро. З 22.03.2018р. виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та усіх видів забезпечення.
Листом від 21.09.2020р. вих.№353/ф відповідач повідомив позивача про розгляд його запиту стосовно нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2018, та з огляду на те, що позивача було виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого проходження військової служби в іншій військовій частині. Також позивачу запропоновано звернутися з вимогою про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, до тієї військової частини, з якої звільнявся.
Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2017-2018 роки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про відпустки" від 05.11.1996 року № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) установлюються такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Згідно із статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до пункту 8 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
З системного аналізу наведених норм слідує, що грошова компенсація за всі невикористані дні додаткової відпустки, виплачується у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби.
Як зазначалося вище, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №79 від 22.03.2018р. підполковника ОСОБА_1 , заступника військового комісара по роботі з особливим складом начальника групи по роботі з особовим складом та громадськістю ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звільнено з військової служби, а лише вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місяця служби м.Дніпро.
У зв`язку з чим відсутні правові підстави для виплати Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, внаслідок чого в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко