Справа № 2а-0870/1847/11
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року

м. Київ

справа № 2а-0870/1847/11

адміністративне провадження № К/9901/35600/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за участю Прокуратури Запорізької області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2012 (суддя - Нечипуренко О.М.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 (головуючий суддя - Прокопчук Т.С., судді - Шлай А.В., Круговий О.О.) у справі №2а-0870/1847/11.

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - ПАТ «Запоріжжяобленерго») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі (правонаступником якої є Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби) від 29.03.2011 №.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2011 провадження у справі №2а-0870/1847/11 зупинено до набрання законної сили рішеннями у адміністративних справах № 2а-4932/10/0870 та № 2а-0870/268/11 за позовами Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків міста Запоріжжя про визнання протиправними дій останньої щодо зміни призначення платежів, які були самостійно визначені Позивачем у платіжних дорученнях під час виконання ним свого обов`язку при сплаті сум поточних податкових зобов`язань з ПДВ за травень 2010 року (самостійно визначених позивачем в податковій декларації № 2761 від 21.06.2010), а також (частково) за листопад 2010 року.

Ухвалою від 25.04.2012 провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду на 16.05.2012, оскільки відпали обставини, що стали підставою для зупинення провадження у справі, а саме постанови у адміністративних справах № 2а-4932/10/0870 та № 2а-0870/268/11 набрали законної сили, позовні вимоги ВАТ «Запоріжжяобленерго» задоволено.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2012 позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 провадження по справі зупинено до розгляду Вищим адміністративним судом України справи №2а-0870/7247/11 за позовом ВАТ «Запоріжжяобленерго» до СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі ДПС про визнання протиправними дій, та покладання обов`язку на відповідача прийняти рішення про списання податкового боргу позивача з ПДВ на суму 37809687,50 грн., який виник на підставі податкового повідомлення рішення №/2 від 07.10.2004, по якій постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2013, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014, позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.08.2017 касаційна скарга СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі ДПС залишена без задоволення, а постановлені судові рішення у справі №2а-0870/7247/11 без змін.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2012 залишено без змін.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій Офіс великих платників податків ДФС звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2012, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування своїх вимог Офіс великих платників податків ДФС зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки положенням пункту 57.1 статті 57, пункту 87.9 статті 87, пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, відповідно до яких дії податкового органу, спрямовані на погашення податкового боргу платника податків, що виник в результаті узгодження сум податкових зобов`язань внаслідок прийняття Верховним Судом України відповідного рішення шляхом проведення операцій в особових рахунках платника податків в хронологічному порядку є правомірним.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, податковим повідомленням рішенням №/2 від 07.10.2004, яке відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.09.2009 у справі № 5/325-5/329, набуло статусу узгодженого, за ВАТ «Запоріжжяобленерго» рахується податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 37809687,50 грн.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі проведена документальна невиїзна перевірка ВАТ «Запоріжжяобленерго» з питання своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за період з 30.06.2010 по 21.02.2011.

За результатами перевірки складено акт від 09.03.2011 № 60/08-05/00130926, в якому відображено висновок про порушення позивачем підпункту 5.3.1. пункту 5.3 статті 5, пункту 17.2. статті 17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та пункту 57.1. статті 57, пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ, а саме: несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по декларації за травень 2010 року № 2761 від 21.06.2010 у сумі 10544110,00 грн. по строку сплати 30.06.2010, а також по уточнюючим розрахункам від 19.07.2010 та 22.07.2010 на загальну суму 67218,00 грн., з затримкою більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.03.2011 №, яким до ВАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі статті 126 Податкового кодексу України застосовано штрафну санкцію за порушення граничного строку сплати самостійно визначеної суми податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 20 % , що становить 2122265,60 грн.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2181-ІІІ від 21.12.2000) встановлено, що податкове зобов`язання платника податків - зобов`язання сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Пунктом 1.3 вказаної статті передбачено, що податковий борг (недоїмка) - податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону №2181-ІІІ від 21.12.2000 визначений принцип рівності бюджетних інтересів. Установлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов`язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов`язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Як визначено підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону №2181-ІІІ від 21.12.2000 джерелами самостійної сплати податкових зобов`язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов`язань і погашення податкового боргу.

Законом №2181-ІІІ від 21.12.2000 який був спеціальним законом з питань оподаткування і встановлював порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Отже, у податкового органу були відсутні повноваження змінювати призначення платежу, який було самостійно визначено платником податків у платіжних доручення під час виконання ним свого обов`язку при сплаті сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість, та направляти суми при веденні оперативного обліку платежів на погашення податкового боргу за інший податковий період.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов`язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону, податковий орган не наділений правом чи обов`язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов`язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Судами встановлено, що в податковій декларації № 2761 від 21.06.2010 податку на додану вартість за травень 2010 року позивач, по рядку 27 декларації, задекларував суму 10 544 110,00 грн., яка підлягала нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду.

Зазначена сума (10 544 110,00 грн.) була перерахована позивачем до бюджету у встановлені Законом № 2181 строки, наступними платіжними дорученнями :

платіжне доручення № 7464 від 11.06.2010 з призначенням платежу - «авансовий платіж по податку на додану вартість за травень 2010 р.» на суму 1000000,00 грн.;

платіжне доручення № 7912 від 17.06.2010 з призначенням платежу - «авансовий платіж по податку на додану вартість за травень 2010 року» на суму 1000000,00 грн.;

платіжне доручення № 8393 від 24.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 року» на суму 500000,00 грн.;

платіжне доручення № 8265 від 24.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 року» на суму 800000,00 грн.;

платіжне доручення № 8399 від 25.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 року» на суму 1100000,00 грн.;

платіжне доручення № 8432 від 29.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 року» на суму 850000,00 грн.;

платіжне доручення № 8433 від 29.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 року» на суму 1650000,00 грн.;

платіжне доручення № 8435 від 29.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 року» на суму 1300000,00 грн.;

платіжне доручення № 8436 від 29.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 р.» на суму 1000000,00 грн.;

платіжне доручення № 8444 від 30.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 року» на суму 574 000,00 грн.;

платіжне доручення № 8437 від 30.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 року» на суму 300135,26 грн.;

платіжне доручення № 8438 від 30.06.2010 з призначенням платежу - «податок на додану вартість за травень 2010 року» на суму 469 974,74 грн.

Таким чином, позивач у повному обсязі та у встановлені законом строки виконав свої зобов`язання щодо розрахунків з бюджетом по ПДВ за травень 2010 року.

Однак, податковим органом при надходженні платежів від позивача як платника податків здійснювалось зарахування отриманих коштів на погашення заборгованості минулих періодів в порядку календарної черговості, при цьому податковим органом не враховувалось призначення платежу, визначене самостійно платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку у рахунок податкового боргу коштів до бюджету у момент виникнення у позивача обов`язку зі сплати задекларованої суми податку на додану вартість є протиправним.

Притягнення до відповідальності платника податків у вигляді штрафу у відповідних відсотках залежно від терміну затримки у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання, передбачено приписами статті 126 Податкового кодексу України, а також право зарахувати кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків передбачено пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, який набрав законної сили з 01.01.2011.

Враховуючи встановлені обставини та наведені законодавчі норми, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а відтак про задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2012 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі №2а-0870/1847/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова