Справа № 520/11593/2020
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 р. № 520/11593/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Севастьяненко К.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Харківській області у призначенні та виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразової грошової допомоги, яка оформлена висновком про призначення одноразової грошової допомоги, відображена у листі від 04.08.2020 вих. № 2942/119/05/29-2020;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , одноразову грошову допомогу на підставі заяви від 29 травня 2020 року в розмірі передбаченому чинним законодавством.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби, у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», однак виплату такої допомоги відповідачем протиправно не здійснено.

Ухвалою від 23.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Представником відповідача надано до суду відзиви на позов, в яких зазначено про відсутність підстав для виплати ОГД на підставі Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із чим просили суд відмовити в задоволенні позову.

Позивачем до суду надано відповіді на відзиви відповідачів, в яких позивач вказує на безпідставність викладених у них доводів.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Справа розглянута відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням перебування судді Севастьяненко К.О. у щорічній відпустці з 17.10.2020 по 29.10.2020 та з 31.10.2020 року по 15.11.2020 року.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.10.2004 (наказ УМВС України в Сумській області № 146 о/с від 18.10.2004) по 06.11.2015 (наказ ГУМВС України в Харківській області № 654 о/с від 06.11.2015) проходив службу в органах внутрішніх справ.

З 06.11.2015 звільнений з ОВС України за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (наказ ГУМВС України в Харківській області № 654 о/с від 06.11.2015).

07.11.2015 (наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 50 о/с від 07.11.2015) позивач продовжив службу в Національній поліції в Харківській області на посаді старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я 10.04.2017 за розпорядженням управління кадрового забезпечення Національної поліції в Харківській області (далі УКЗ ГУНП) позивача направлено на стаціонарне медичне обстеження до ДУ «Територіального медичного об`єднання МВС України по Харківській області» та згідно свідоцтва про хворобу № 113 від 04.05.2017 виданого госпітальною військово-лікарняною комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (Національній поліції) та визнано обмежено придатним до військової служби.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 312 о/с від 30.05.2017 згідно з Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІ за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням), позивача звільнено зі служби.

10.04.2019 медико-соціальною експертизою № 1 м. Харкова позивачу проведено експертизу за результатами якої визначено ступень втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого № 017386 (Первинна: 50% з 30.05.2017р. одноразово (в період проходження служби в ОВС).

29 травня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, до якої надано пакет документів перелічений пунктом 5 розділу ІІІ «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 (зі змінами, затвердженими наказами МВС України від 21.09.2018 № 788, від 05.04.2019 № 249), зареєстрованим у Мін`юсті 29.01.2016 за № 163/28293.

Листом № Б-207, Б-208/2/119/05/29/-2020 від 11.06.2020 ГУНП в Харківській області на адресу позивача направлено лист яким повідомлено про можливий розгляд матеріалів на виплату ОГД після усунення недоліку, а саме засвідчення належним чином копії свідоцтва про хворобу № 113 від 04.05.2017 року, виданого госпітальною військово- лікарською комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області». При цьому, листом ГУНП в Харківській області від 13.07.2020 вих. № Б-242/4/119/05/29-2020 позивача повідомлено про направлення запиту до госпітальної військово-лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» щодо надання належним чином завіреної копії свідоцтва про хворобу від 05.04.2017 року № 113.

Цим же листом повідомлено про те, що після надходження завіреної копії свідоцтва про хворобу вона буде долучена до матеріалів на виплату ОГД для прийняття рішення.

04.08.2020 за вих. № 2942/119/05/29-2020 на адресу позивача ГУНП в Харківській області направлено, який отримано 07.08.2020, про розгляд заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності від 29.05.2020.

Даним листом позивачу роз`яснено, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги у разі отримання захворювання наслідком якого є втрата працездатності без встановлення інвалідності поліцейським, які на час визначення ступеня втрати працездатності є вже звільненими з поліції, не передбачено вимогами даного Закону. У зв`язку з чим керівництвом ГУНП в області, відповідно до ст. 97 Закону, затверджено висновок про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності без встановлення групи інвалідності.

Позивач, вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно із підпунктом 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 100 Закону №580-VІІІ).

Відповідно ч. 6 ст. 100 Закону №580-VІІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.09.2017 № 788), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 Розділу І Порядку поліцейський вважається таким, що виконує службові обов`язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон), у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені Законом України "Про міліцію".

Згідно із підпунктом 3 пункту 1 Розділу ІІ Порядку у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності днем виникнення права на отримання ОГД є дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІІ Порядку для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Розділом IV Порядку врегульовано порядок призначення і виплати ОГД.

Зокрема, у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Пунктом 4 Розділу І Порядку перераховано випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, а саме:

під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно з п. 1 розділу II Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення інвалідності, втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Суд звертає увагу, що єдиною підставою для відмови у призначенні та виплаті ОГД слугувало те, що позивач є вже звільненими з поліції, а відтак відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання захворювання наслідком якого є втрата працездатності без встановлення інвалідності.

Суд непогоджується з такими висновками відповідача, з огляду на наступне.

Статтею 101 Закону №580-VІІІ встановлені підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Таким чином, стаття 101 Закону № 580-VІІІ містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Таких обставин відносно позивача, за розглядом поданих ним заяви та документів, встановлено не було, що відповідачем не заперечувалось під час розгляду справи.

При вирішенні даної справи суд враховує, що Конституційним Судом України неодноразово розглядались питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та сформульовано правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав належних доказів, які б спростували позицію позивача щодо призначення йому одноразової грошової допомоги.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, то державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyelerv. Italy» № 33202/96, «Oneryildizv. Turkey» № 48939/99, «Moskalv. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «HasanandChaushv. Bulgaria» № 30985/96).

Вказана правова позиція висловлена також в постанові Верховного суду від 17.04.2018 р. № К/9901/33241/18.

Отже, суд приходить до висновку, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для належного способу захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області викладено у формі листа від 04.08.2020 № 2942/119/05/29-2020 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності без встановлення групи інвалідності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області викладено у формі листа від 04.08.2020 № 2942/119/05/29-2020 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності без встановлення групи інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу на підставі заяви від 29 травня 2020 року в розмірі передбаченому чинним законодавством.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 420,40 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 січня 2021 року.

Суддя Севастьяненко К.О.