Справа № 216/1993/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2021 року м. Дніпросправа № 216/1993/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року, (суддя суду першої інстанції Кучма К.С.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в адміністративній справі №216/1993/18 за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, -

в с т а н о в и в :

24 квітня 2018 року Департамент патрульної поліції звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України матеріальної шкоди у розмірі 6902.06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуваючи у трудових відносинах з позивачем нанесла Державі матеріальні збитки на суму 6902.06 грн., що підтверджується актом проведеного службового розслідування. Вказані збитки позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу матеріали справи направлено до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за підсудністю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.11.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2020 року апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.11.2019 року скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22.04.2020 року задоволено клопотання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, справу направлено до розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року позовні вимоги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 6 902.06 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову

про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Також, відповідач зазначає, що позивачем не наведено дійсність тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а саме дійсний розмір матеріальної шкоди, підстави заподіяння такої шкоди, заподіяння шкоди саме відповідачем. ОСОБА_1 вважає, що боді-камера, яка за твердженнями відповідача була нею пошкоджена, не списана позивачем як неробоча, відтак вказаний прилад перебуває у користуванні, а тому підстави для стягнення матеріальних збитків з відповідача відсутні.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказаний відзив судом апеляційної інстанції не приймається, оскільки він поданий із порушенням вимог ч. 5 ст. 304 КАС України, а саме до відзиву не додано доказів направлення копії відзиву та доданих до нього документів відповідачеві.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до рапорту інспектора роти №3 батальйону №2 УПП в м.Кривому Розі ДПП лейтенанта поліції Сопової Т.М., встановлено, що 19.02.2017 року під час несення служби у складі екіпажу 312 разом з капралом поліції ОСОБА_2 при оформленні матеріалів нагрудна боді-камера, яку вона отримала перед початком зміни АЕ 00104 впала в калюжу з водою, після чого перестала працювати. Боді-камеру з ранку здала до відділу ІТ, попередивши, що камера АЕ 00104 не працює.

Відповідно до висновку службового розслідування від 18.05.2017 року встановлено, що 19.04.2017 року інспектор роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 допустила пошкодження нагрудного відео-реєстратора АЕ 00104.

Наказом Департаменту патрульної поліції національної поліції України № 950 від 07.06.2017 року за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному ставленні до службових обов`язків, інспектору роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі ДПП лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено догану.

Згідно з довідкою виданою за підписом заступника начальника УФЗБО Трамбович О.С. вбачається, що за даними бухгалтерського обліку балансова вартість персонального відео-реєстратора НО 1080р із картою пам`яті (SD карточка на 32 Gb) із GPS та спеціалізоване програмне забезпечення, інвентарний № 101482175 заводський № АЕ 00104 становить 6 902,06 грн., нарахований знос 1 035,10 грн., залишкова вартість 5 866,96 грн.

З метою відшкодування матеріальних збитків позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у пошкодженні боді-камери є доведеною службовим розслідуванням, відтак внаслідок винних протиправних дій ОСОБА_1 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було завдано матеріальну шкоду у розмірі 6902,06 грн. та вказана шкода підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про національну поліцію України», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Станом на час виникнення спірних відносин квітень 2017 року, підстави матеріальної відповідності співробітників поліції за матеріальну шкоду, нанесену органу внутрішніх справ було визначено приписами КЗпП України.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

При цьому, відповідно до ст. 133 КЗпП України, у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Статтею 132 КЗпП України визначено межі матеріальної відповідальності працівника та визначено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку

Отже, з аналізу зазначених норм трудового законодавства видно, що працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну шляхом зіпсуття через недбалість виданих йому підприємством, установою, організацією приладів та інструментів, при цьому матеріальна відповідальність визначається у розмірі дійсної прямої шкоди, що не перевищує середнього заробітку працівника.

Встановлені обставини справи свідчать, що в квітні 2017 року позивач через недбалість пошкодила боді-камеру (відео-реєстратор) НО 1080р із картою пам`яті (SD карточка на 32 Gb) із GPS, що підтверджено висновком службового розслідування та особистими поясненнями ОСОБА_1 .. В свою чергу, згідно зі звітом №18-12-04-008 ДПП про виявлені несправності та вартість відновлення працездатності обладнання характер та тип пошкоджень, які отримав прилад зумовлюють недоцільність проведення ремонту та відновлення його працездатності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає дводенним факт заподіяння відповідачем ОСОБА_1 матеріальної шкоди Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з останньої сум матеріальних збитків.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із ст. 135 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Таким чином, з відповідача має бути стягнута сума матеріальних збитків яка відповідає суми реально нанесеної шкоди у розмірі балансової вартості безповоротно пошкодженого майна з вирахуванням зносу згідно з установленими нормами, при цьому сума матеріальних збитків, що стягується не може перевищувати середньомісячного заробітку працівника.

Як вже зазначалось, згідно з довідкою виданою за підписом заступника начальника УФЗБО Трамбович О.С., за даними бухгалтерського обліку балансова вартість персонального відео-реєстратора НО 1080р із картою пам`яті (SD карточка на 32 Gb) із GPS та спеціалізоване програмне забезпечення, інвентарний № 101482175 заводський № АЕ 00104 становить 6 902,06 грн., нарахований знос 1 035,10 грн., залишкова вартість 5 866,96 грн.

Відповідно до довідки про доходи №16 від 05.01.2021 року, виданої Департаментом патрульної поліції сума середньомісячного заробітку ОСОБА_1 на час виникнення спірних відносин становила 8375.64 грн..

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з ОСОБА_1 може бути стягнуто суму матеріальної шкоди за пошкодження майна при виконання нею трудових функцій всього на суму 5 866.96 грн., що відповідає балансовій вартості безповоротно пошкодженого майна, з вирахуванням зносу, та не перевищує середньомісячного заробітку відповідача у вказаний період.

Вище наведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, внаслідок чого суд першої інстанції правильно визначивши наявність підстав для стягнення з відповідача матеріальних збитків, дійшов необґрунтованого висновку про розмір відшкодування, що є підставою для часткового скасування судового рішення.

Стосовно доводів відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частинами 1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем було подано заяву про поновлення строків звернення до адміністративного суду, в якій зазначено, що на момент звернення до суду не існувало сталої єдиної практики щодо юрисдикції розгляду даної категорії справ, вперше позивач вернувся із цивільним позовом до районного суду в квітні 2018 року, тобто без пропуску річного строку, передбаченого ч.3 ст.233 КЗпП України, який спливав у травні 2018 року, пропуск строку відбувся фактично у зв`язку з тим, що справа певний час розглядалась цивільними судами, а вже згодом була направлена за підсудністю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду позивачем був порушений з поважних підстав, та зазначає, що зміна порядку звернення до суду за відшкодуванням шкоди так само як і різність судової практики щодо юрисдикції розгляду певних категорій справ є підставою для поновлення строку звернення до суду, за умови, що особа вжила заходів своєчасного звернення до суду із позовом, зокрема, в порядку визначеному іншим процесуальним кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню із прийняттям нової постанови про часткову відмову в задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 317, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року в адміністративній справі №216/1993/18 скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди на суму 1 035,10 грн. та в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року в адміністративній справі №216/1993/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова в повному обсязі складена 12.01.2021 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Шлай