Справа № 480/9252/20
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

11 січня 2021 року Справа № 480/9252/20

Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, Міністерства соціальної політики України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, Міністерства соціальної політики України, в якій просить:

- визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України яким було перераховано кошти у меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 25.12.1998 року, розмірі та визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в частині відмови донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2018, 2019 та 2020 рік, як особі з інвалідністю 3-ї групи у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) у розмірі 7(семи) мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України перерахувати кошти Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, а останньому донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2018, 2019 та 2020 рік, як особі з інвалідністю 3-ї групи, у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) в розмірі 7(семи) мінімальних пенсій за віком, а саме: за 2018 році - (1373 х 7) - 2845 = 6766 грн. за 2019 році - (1497 х 7) -2950 = 7529 грн. за 2020 рік - (1638 х 7) - 3160 = 8306 грн., всього за останні три роки 22601 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем було додано до позовної заяви не засвідчені копії документів, а також пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправними дії Міністерства соціальної політики України яким було перераховано кошти у меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ в редакції від 25.12.1998 року, розмірі та визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в частині відмови донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2018, 2019 рік; зобов`язати Міністерство соціальної політики України перерахувати кошти Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, а останньому донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2018 та 2019 рік, як особі з інвалідністю 3-ї групи. При цьому, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду надано не було.

В даній ухвалі судом було зазначено, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду належним чином завірені копії документів, які додаються до позовної заяви, а також заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з вище зазначеними позовними вимогами і доказів поважності причин пропуску такого строку.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивачем надано суду належним чином завірені копії документів, які додаються до позовної заяви, а також заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Заява мотивована тим, що у квітні 2020 року на особистий картковий рахунок позивача було перераховано 3160 грн. в порядку надання щорічної грошової допомоги до 5 травня, яку позивач отримує як особа з інвалідністю, отриманою внаслідок війни. Отримавши зазначені кошти позивач сприйняв це як належне виконання гарантій держави передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В жовтні місяці 2020 року із соціальних мереж інтернету позивач дізнався про рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі 1-247/2018(3393/18). Разом з тим, в єдиному реєстрі судових рішень ознайомився з рішенням Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у зразковій справі № 440/2722/20. Детально ознайомившись з рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі 1-247/2018(3393/18) та прийнятим рішенням Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у зразковій справі № 440/2722/20 позивач зрозумів, що отримана ним грошова допомога до 5 травня 2020 року, є значно заниженою ніж передбачено чинним законодавством, що свідчить про порушення його прав.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31 березня 2020 року по справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

Суд зазначає, що в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позивачем фактично було обґрунтовано поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами щодо донарахування та виплатити ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня за 2020 року, як особі з інвалідністю 3-ї групи. При цьому жодним чином не обгрунтовано поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами щодо донарахування та виплатити ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня за 2018 та 2019 рік. Крім того відповідно до копії листа Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 09.11.2020 року № Б-1796/12.06-29, виплата допомоги у 2018 році в розмірі 2 845,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 № 170 було здійснено платіжним дорученням від 05.04.2018 року № 3579, а виплата допомоги у 2019 році в розмірі 2 950,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2019 № 237 було здійснено платіжним дорученням від 03.04.2019 року № 3727. При цьому суду не було надано доказів того, що позивачем вчинялися будь-які дії, які б свідчили про його бажання дізнатися про правомірність нарахування та виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня, як особі з інвалідністю 3-ї групи у вище зазначених розмірах у 2018 та 2019 роках.

Таким чином суд зазначає, що доводи викладені позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправними дії Міністерства соціальної політики України яким було перераховано кошти у меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України №3551-ХІІ в редакції від 25.12.1998 року, розмірі та визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в частині відмови донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2018, 2019 рік; зобов`язати Міністерство соціальної політики України перерахувати кошти Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, а останньому донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2018 та 2019 рік, як особі з інвалідністю 3-ї групи, є безпідставними. В даному випадку позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду, при цьому належних доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з вище зазначеними позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки позивач звернувся до суду після закінчення встановленого законом строку та протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху не подав до суду належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою, суд визнає неповажними вказані в заяві про усунення недоліків підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду та вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу в частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, Міністерства соціальної політики України в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії Міністерства соціальної політики України яким було перераховано кошти у меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ в редакції від 25.12.1998 року, розмірі та визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в частині відмови донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2018 та 2019 рік, як особі з інвалідністю 3-ї групи у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) у розмірі 7(семи) мінімальних пенсій за віком; зобов`язання Міністерства соціальної політики України перерахувати кошти Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, а останньому донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2018 та 2019 рік, як особі з інвалідністю 3-ї групи, у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) в розмірі 7(семи) мінімальних пенсій за віком, а саме: за 2018 році - (1373 х 7) - 2845 = 6766 грн. за 2019 році - (1497 х 7) -2950 = 7529 грн. - повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Суддя В.О. Павлічек