Справа № 640/4416/20
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4416/20 Суддя (судді) першої інстанції: ОСОБА_2 Т.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра інфраструктури України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчини дії, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністра інфраструктури України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду; постановити окрему ухвалу відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та направити цю окрему ухвалу на розгляд відповідного прокурора для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності (за текстом апеляційної скарги). Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року про повернення позовної заяви.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем у прохальній частині позовної заяви не конкретизовано, які саме дії та бездіяльність Міністра інфраструктури України він оскаржує у межах даного позовного провадження; у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд, зокрема зобов`язати відповідача розглянути і надати позивачу відповіді на заяву № 1, заяву № 2 і заяву №3, однак позивачем до матеріалів позовної заяви приєднано дві заяви від 15.01.2020 року та заяву від 24.01.2020 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач повинен сформулювати максимально чітко і зрозуміло зміст позовних вимог, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Також судом першої інстанції зазначено про те, що позивачу належало сплатити судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (840,80 грн. х 2). Однак доказів сплати судового збору позивач до позовної заяви не приєднав.

17 березня 2020 року від позивача до суду першої інстанції надійшла заява, у якій позивач просив звільнити його від сплати судового збору з огляду на незадовільний майновий стан, на підтвердження чого надав суду довідку про доходи.

На думку суду першої інстанції, вимоги ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про залишення позовної заяви без руху від 02.03.2020 в частині надання уточненої позовної заяви з урахуванням зауважень суду позивач не виконав та правом на продовження встановленого судом строку на усунення недоліків у разі його пропуску з поважних причин, наданим статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, а тому позовну заяву було повернуто заявнику.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно частини 5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів зазначає про те, що позивачем було виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, проте належної оцінки заяви про звільнення позивача від сплати судового збору судом першої інстанції надано не було.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про залишення позовної заяви без руху від 02.03.2020 в частині надання уточненої позовної заяви з урахуванням зауважень суду позивач не виконав, однак колегія суддів вважає, що судом першої інстанції проявлено надмірний формалізм та, відповідно, зроблено передчасний висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №280/2538/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 грудня 2018 року у справі №П/9901/736/18 наголосила, що, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення адміністративного позову, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.

Щодо постановлення окремої ухвали відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та направлення цієї ухвали на розгляд відповідного прокурора для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності (за текстом апеляційної скарги), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали відносно осіб, зазначених в апеляційній скарзі, оскільки під час розгляду справи не виявлено порушень закону та підстав для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Також відсутні підстави для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року про повернення позовної заяви скасувати.

Справу № 640/4416/20 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.