Справа № 420/12018/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Абат-Південь» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області від з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН від 08.10.2020 № 2018621/36109118, рішення комісії ДПС України з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН від 23.10.2020 № 58118/36109118/2; зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 1 від 03.09.2020 на суму 503203,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПП «Абат-Південь» на виконання договору поставки здійснено поставку продукції контрагенту, що оформлено податковою накладною, яка своєчасно подана на реєстрацію до ЄРПН. Втім, реєстрацію документу було зупинено з підстав відповідності п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. На виконання пропозиції податкового органу подати пояснення та копії документів позивачем засобами електронного сервісу направлено до ГУ ДПС в Одеській області повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено. Однак за результатами опрацювання податковим органом прийнято спірне рішення про відмову в реєстрації податкової накладної з підстав ненадання платником податків копій документів. При цьому форма такого рішення передбачає, що в разі відмови в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податків копій документів, документи, які не надано (з тих, що визначені вказаною формою рішення), мають бути підкресленими. Однак в порушення зазначених вимог спірне рішення містить лише загальний перелік документів, передбачений формою такого рішення і підкреслення конкретних документів, які на думку контролюючого органу позивачем не надано, не містять. Також за результатом оскарження комісією ДПС України з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН прийнято рішення про залишення скарги позивача без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної без змін. Вважаючи такі рішення відповідача неправомірними, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Ухвалою від 13.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

01.12.2020 до суду від ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що за результатами опрацювання направленої позивачем для реєстрації в ЄРПН податкової накладеної підприємству було повідомлено, що реєстрація відповідної податкової накладної зупинена та запропоновано платнику надати пояснення та / або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Надалі платник податків направив засобами електронного зв`язку повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН / РК, однак спірним рішенням відмовлено в реєстрації зазначеної податкової накладної. В оскаржуваному рішенні Комісії було зазначено, які саме документи не було надано позивачем разом із повідомленнями, а саме первинні документи щодо постачання / придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у т.ч. рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. Відзив підсумований твердженням про те, що через ненадання позивачем необхідних документів Комісією, яка приймає рішення щодо реєстрації або відмову в такій реєстрації ПН /РК було винесено обґрунтоване рішення про відмову в її реєстрації, яке скасуванню не підлягає, а тому позов є необґрунтованим.

04.12.2020 до суду від представника Приватного підприємства «Абат-Південь» надійшла відповідь на відзив.

Відзив на позовну заяву від ДПС України до суду не надійшов.

Ухвалою суду від 02.12.2020 заяву представника Головного управління ДПС в Одеській області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між Приватним підприємством «Абат-Південь 4» та ТОВ «Елеонора» укладено договір поставки № 03/02-20 від 03.08.2020, на виконання якого позивачем на умовах 100% передплати здійснено поставку товару. Для зменшення господарських витрат на доставку товару кінцевому споживачу ТОВ «Елеонора» позивачем укладено з ТОВ «ЛІ КОН Д» договір відповідального зберігання товару.

Здійснивши повний розрахунок за замовлену партію товару, ПП «Абат-Південь» відвантажило 15.09.2020 товару на адресу покупця ТОВ «Елеонора», приймання якого відповідно до п. 2.7 договору та додаткової угоди від 01.09.2020 здійснювалося на склади постачальника. Розрахунки між сторонами договору здійснювалися виключно у безготівковій формі, а господарські операції відображені в бухгалтерському обліку підприємства у відповідних регістрах (оборотні відомості, журнали ордера тощо).

03.09.2020 позивачем складено податкову накладну на суму отриманої від ТОВ «Елеонора» передплати № 1/- в розмірі 503 203,12 грн, в т.ч. ПДВ 83 867,19 грн, яка 30.09.2020 подана на реєстрацію в ЄРРН.

У відповідь позивач отримав повідомлення згідно якого документ прийнято, реєстрація зупинено відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ: коди УКТЗЕД/ДКПП товару / послуг 8537 відсутні в таблиці даних платника ПДВ, як товари / послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару / послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документі щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Засобами електронного кабінету позивачем направлено повідомлення № 1 від 01.10.2020 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 1 від 03.09.2020.

Однак комісією регіонального рівня прийнято рішення від 08.10.2020 № 2018621/36109118 про відмову в реєстрації податкової накладної, не погодившись із яким, позивач звернувся до ДПС України зі скаргою.

За результатами розгляду скарги комісії ДПС України з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН прийнято від 23.10.2020 № 58118/36109118/2, яким скарга позивача залишена без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної без змін, що зумовило позивача звернутись за судовим захистом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до пп.14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Порядок № 1246) (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 341) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (п.13 Порядку № 1246).

Аналогічні норми містяться і у п. 201.16 ст. 201 ПК України, згідно якого реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12.12.2019 затверджений Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків в ЄРПН (надалі Порядок № 520).

Відповідно до п. 4 цього Порядку, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі наведений у пункті 5 Порядку № 520 та може включати:договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Відповідно до п. 6 цього Порядку, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Згідно з п.11 Порядку № 520, Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

З огляду на матеріали справи, позивачем подано до контролюючого органу повідомлення з поясненнями та копіями документів на підтвердження реалізації товару, документи: реєстри ТТН, копії ТТН, договір поставки хлібобулочних виробів, акти виконаних робіт, копії договорів на постачання сировини з первинним документами, копії договорів оренди майна з первинним документами та ін. за податковою накладною, реєстрація якої була зупинена.

У повідомленні позивач пояснив, що Товариство реалізувало на адресу контрагента ТОВ «Елеонора» товар, який був придбаний у ТОВ «ЛІ КОН Д» (31282883) на підставі договору приєднання, розміщеному на сайті постачальника, шляхом здійснення 50% передоплати постачальнику. Постачальник здійснив відповідну реєстрацію податкової накладної, а в подальшому після отримання остаточного розрахунку на всю замовлену партію було здійснено реєстрацію податкової накладної на залишок замовленого товару. Згідно з умовами договору ТОВ «ЛІ КОН Д» постачання товару здійснюється зі складу постачальника, а враховуючи відстань до кінцевого споживача (орієнтовно два-три міських квартали), сторони прийняли рішення щодо мінімізації транспортних витрат на доставці товару в смт. Доброслав, а потім знову в м. Одесу. Здійснивши повний розрахунок за замовлену партію товару, ПП «Абат-Південь» відвантажило 15.09.2020 товару на адресу покупця ТОВ «Елеонора», приймання якого відповідно до п. 2.7 договору та додаткової угоди від 01.09.2020 здійснювалося на склади постачальника. Розрахунки між сторонами договору здійснювалися виключно у безготівковій формі, а господарські операції відображені в бухгалтерському обліку підприємства у відповідних регістрах (оборотні відомості, журнали ордера тощо).

На підтвердження відвантаження товару ТОВ «Елеонора» позивачем надано договір поставки № 03/02-20, видаткову накладну № 4 від 15.09.2020, довіреність від ТОВ «Елеонора», платіжне доручення № 518 від 03.09.2020, рахунок № 4 від 03.09.2020, ТТН; а на підтвердження придбання товару у ТОВ «Лі КОН Д» - договір приєднання, рахунок № 117 від 03.09.2020, видаткова накладна № 108/02 від 07.09.2020, платіжне доручення № 28 від 03.09.2020, податкова накладна № 31 від 03.09.2020, пояснення щодо змісту господарської операції.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що висновок контролюючого органу щодо відсутності первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, - є помилковим та спростовується наданими позивачем первинними документами.

Натомість матеріалами справи підтверджено, що позивачем було надано контролюючому органу документи щодо реалізації та постачання продукції на виконання договору поставки.

При юридичній оцінці рішень про відмову в реєстрації ПН суд враховує, що у квитанції про зупинення реєстрації ПН не було зазначено перелік документів, необхідних для її реєстрації. З врахуванням цієї обставини невідповідність вимог контролюючого органу в квитанції про зупинення реєстрації ПН щодо надання документів правовій визначеності виключала для контролюючого органу можливість прийняття негативного для позивача рішення з підстав невиконання ним вимог.

Можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію ПН прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку цих документів. Хоча перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначено Порядком, конкретний перелік таких документів може залежати, зокрема від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки.

Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі незазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним.

З огляду на неконкретність вимог контролюючого органу про надання документів рішення про відмову в реєстрації податкових накладних не відповідають критерію обґрунтованості.

Правова позиція такого ж змісту щодо застосування вищенаведених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 16.04.2019 касаційне провадження № К/9901/4895/19 (справа № 826/10649/17), від 28.10.2019 касаційне провадження № К/9901/23858/19 (справа № 640/983/19).

В той же час суд враховує той факт, що надані позивачем документи підтверджували фактичне здійснення операції з поставки продукції на адресу контрагента, кількісні та вартісні показники цієї операції і були достатніми для реєстрації ПН.

Пункт 1 додатку 3 до Порядку № 1165 відносить до ознак ризиковості здійснення операцій наступне: відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, у таблиці даних платника податку на додану вартість як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Таким чином, аналіз пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає п. 11 Порядку №1165.

Разом із тим, відсутність у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначення конкретного критерію ризиковості здійснення операцій, про які йдеться у пункті 1 додатку 3 до Порядку №1165, із розрахованим показником за відповідним критерієм, якому відповідає платник податку, свідчить про необґрунтованість віднесення господарської операції до відповідного критерію, що визначений пунктом 1 Критеріїв ризиковості господарських операцій.

З огляду на матеріали справи, контролюючим органом не наведено обґрунтування того, що обсяг постачання товару/послуги, зазначених у податкових накладних/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС, що свідчить про необґрунтованість таких квитанцій.

Із наведеного слідує, що квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не відповідає вимогам, що встановлена до неї пунктом 11 Порядку №1165 в частині необхідності зазначення критерію (їв) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (их) зупинено реєстрацію податкових накладних в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

Крім того, у квитанції не зазначено, які саме документи слід надати платнику податків та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, аби реєстрація податкової накладної стала можливою, що також свідчить про невідповідність сформованої квитанції вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку №1165.

Також позивачем була подана Таблиця даних платника податку на додану вартість (додаток 5 до Порядку зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН) із зазначенням згідно з УКТЗЕД 7326. Водночас, контролюючим органом безпідставно не було враховано подану позивачем Таблицю даних платника податку на додану вартість під час прийняття рішення про зупинення реєстрації податкової накладної.

Вирішуючи спір, суд враховує, що у відзиві відсутня обґрунтована мотивація підстав та причин віднесення операції за спірною податковою накладною до п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. В оскаржуваному рішенні регіональної комісії зазначено, що платником податків не надано первинні документи, що не відповідає дійсності, адже матеріалами справи підтверджено надання таких документів. При цьому, зважаючи на те, що податкова накладна складена на суму попередньої оплати за товар, висновки податкових органів про те, що отримана в автоматичному режимі інформація може свідчити про відсутність залишків товару на момент складання податкової накладної, що є достатнім для зупинення її реєстрації, є безпідставними.

Відповідно до п. 17 Порядку розгляду скарг на рішення комісії Державної фіскальної служби про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 липня 2017 р. № 485, рішення комісії з питань розгляду скарг не підлягає подальшому адміністративному оскарженню та може бути оскаржене в судовому порядку.

Таким чином, рішення комісії з питань розгляду скарг може бути предметом судового оскарження і в даному випадку позивач вважає, що рішенням комісії ДПС України за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної від 23.10.2020 № 58118/36109118/2 також порушено його права та інтереси. При цьому в якості підстави для його прийняття в зазначеному рішенні зазначено: ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання / придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури / інвойси, що за встановлених судом обставин не відповідає дійсності, адже позивачем до скарги було додано дев`ять документів первинного обліку, які відповідачем не враховані.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено правомірності прийняття своїх рішень, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН від 08.10.2020 № 2018621/36109118, рішення комісії ДПС України за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної від 23.10.2020 № 58118/36109118/2 підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН спірну ПН, суд виходить з наступного.

Приписами пункту 20 Порядку № 1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

В даному випадку, зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану позивачем податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений із застосуванням належного способу захисту порушеного права, а тому суд вважає вказані позовні вимоги підлягаючими до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне присудити позивачу понесені ним судові витрати з урахуванням розсуду спору відповідно до положень ст.139 КАС України.

У зв`язку із цим, з урахуванням розсуду спору, з кожного відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2102 грн, яка підлягала сплаті за подання до суду даного адміністративного позову із двома вимогами немайнового характеру.

При цьому вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. У зв`язку із цим решта суми надмірно сплаченого позивачем судового збору в сумі 2102 грн підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

У відзиві на позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області було зазначено про безпідставність стягнення судових витрат на користь позивача, зважаючи на необґрунтованість позову та правомірність оскаржуваних рішень податкового органу.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

З огляду на матеріали справи, між ПП «Абат-Південь» та адвокатом Севастьяновою О.М. 19.10.2020 укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги № 19/10, згідно з яким адвокат зобов`язаний представляти права і законні інтереси клієнта в судах всіх інстанцій; в ході розгляду справи готувати та подавати від імені клієнта заяви, пояснення, відзиви, заперечення, доповнення та інші документи, необхідність подачі яких виникне в ході розгляду спору.

Відповідно до акту від 30.11.2020 адвокат виконав проект позову із формування пакету документів та подання його до суду (2800 грн), відповідь на відзив (1000 грн) загальною вартістю 3800 грн.

Враховуючи зазначене, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд дійшов висновку про стягнення 2000 грн на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час. Отже судові витрати на правничу допомогу підлягають розподілу з розрахунку по 1000 грн з кожного відповідача.

При цьому суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Абат-Південь» (67500, Одеська область, Лиманський район, смт. Доброслав, вул. Центральна, 59) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ), Державної податкової служби України (04053, Київ, Львівська площа, 8; ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 08.10.2020 № 2018621/36109118.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.10.2020 № 58118/36109118/2.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Приватного підприємства «Абат-Південь» № 1 від 03.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання Головним управлінням ДПС в Одеській області - 30.09.2020.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на користь Приватного підприємства «Абат-Південь» судові витрати у розмірі 3102 (три тисячі сто дві) грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Приватного підприємства «Абат-Південь» судові витрати у розмірі 3102 (три тисячі сто дві) грн.

Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі на користь Приватного підприємства «Абат-Південь» судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк?