Справа № 240/4382/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/4382/20

11 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Білої Л.М. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 09 листопада 2020 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишив без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року - без змін.

11 грудня 2021 року військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду апеляційної інстанції заяву про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви, наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Зазначена стаття наводить на висновок, що роз`яснено може бути постанову або ухвалу суду у разі, якщо без такого роз`яснення її неможливо виконати, оскільки високою є ймовірність неясності резолютивної частини рішення. Тому механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане КАС України.

Згідно з ч.2 ст.254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Системне тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Суд роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура роз`яснення судового рішення виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

При цьому конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Обґрунтовуючи подану заяву про роз`яснення судового рішення відповідач зокрема зазначив, що в постанові Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в п. 4 постанови в новій редакції та в додатках до цієї постанови існує колізія між різними нормами одного нормативно-правового акту, оскільки нова редакція пункту 4 постанови від 21.08.2018 не містить норми "не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року", що була наявна в редакції від 30.08.2017.

Згідно з матеріалами справи, Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 17 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними, які полягають у незастосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 №2246 "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 №2246 "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Визнав дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними, які полягають у незастосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2019 по 14.03.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 № 2629 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2019 по 14.03.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 №2629 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 сплатити ОСОБА_1 , недоплачені протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07.12.2017 №2246 "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018 та Законом України від 23.11.2018 №2629 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019.

Сьомий апеляційний адміністративний суд рішенням від 09.11.2020 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишив без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року - без змін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказана постанова від 09.11.2020 є цілком зрозумілою та не потребує роз`яснення. З резолютивної частини постанови видно, що її текст труднощів для розуміння не викликає, суть його ясна та не двозначна, а тому розширеного тлумачення, шляхом його роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує.

При цьому, слід зазначити, що доводи заяви відповідача щодо наявності колізії в нормативно-правовому акті не можуть негативно впливати на права громадян.

Елементом верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України»).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

З огляду на викладене колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про те, що в задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.243, 254, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
в задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Біла Л.М. Капустинський М.М.