Справа № 440/6681/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 січня 2021 рокум. ПолтаваСправа №440/6681/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просив:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасної виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за 898 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 20.05.2018 по 02.11.2020 включно шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення за останні два місяці служби на кількість днів затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 відкрито провадження у справі за цим позовом. На підставі приписів частини другої, пункту 1 частини шостої статті 12, статей 257, 260, 262 КАС України розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).
Відповідач відзив на позов до суду не надав.
Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи з викликом учасників від сторін не надходили.
Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку про неможливість ухвалення законного та обґрунтованого рішення у цій справі без витребування додаткових доказів.
Так, відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
З метою дотримання цього конституційного принципу в частині третій статті 2 та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Крім того, в силу положень частини четвертої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
При цьому, як визначено статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Верховний Суд у постанові від 22.07.2019 у справі №815/5632/16 зазначив, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Суд враховує, що предметом цього спору є нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача з військової служби відповідно до статті 117 КЗпП України.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 дійшов висновку, що статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми. У разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що з метою повного та всебічного встановлення фактичних обставин справи, а також задля ухвалення законного та обґрунтованого рішення по суті позовних вимог ОСОБА_1 необхідно витребувати у відповідача довідку про розмір грошового забезпечення, нарахованого та виплаченого позивачу на дату звільнення з військової служби, довідку про розмір середнього заробітну позивача на дату звільнення з військової служби, розрахунок суми грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій разом з доказами виплати цієї компенсації.
Згідно з частиною третьою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 80, 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:

Витребувати від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України довідку про розмір грошового забезпечення, нарахованого та виплаченого позивачу на дату звільнення з військової служби, довідку про розмір середнього заробітну позивача на дату звільнення з військової служби, розрахунок суми грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій разом з доказами виплати цієї компенсації.
Встановити відповідачу строк для виконання вимог ухвали суду упродовж трьох календарних днів з дня отримання її копії.
Роз`яснити відповідальній особі, що відповідно до частини шостої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду, а відповідно до частини восьмої цієї статті у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.
Копію ухвали надіслати відповідачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та окремо не оскаржується.

Суддя О.О. Кукоба