Справа № 640/12802/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Київ № 640/12802/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної податкової служби у Київській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.11.2019 №162350.17-5606-1031, №162350.18-5605-1031, №-1031 та від 04.03.2020 №51336-5605-1031,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області за №162350.17-5605-1031 від 22.11.2019 року, № 162350.18-5605-1031 від 22.11.2019 року, № -1031 від 22.11.2019 року та № 51336-5605-1031 від 04.03.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є фізичною особо-підприємцем та є платником єдиного податку (3-я група зі ставкою 5%), є власником міні-цеху зі складськими приміщеннями та власником земельної ділянки, яку використовує для провадження своєї господарської діяльності (реалізує хлібобулочну продукцію). Відповідач, приймаючи податкові повідомлення-рішення, не дослідив всіх обставин та суті господарської діяльності позивача, не запросив жодних документів щодо підприємницької діяльності позивача та не вчинив жодних дій, які б свідчили про об`єктивне та законне прийняття рішення щодо винесення податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим можна прийти до висновку, що податкові повідомлення-рішення, які були винесенні відповідачем є безпідставними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви, зокрема, визначився із належним відповідачем у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі № 640/12802/20 та запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

Від представника Головного управління Державної податкової служби у Київській області (надалі - відповідач) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив Відмовити ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Так, відповідно до відомостей, занесених у інформаційні системи ДПС, ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) володіє земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1667. Цільове призначення - для комерційного використання. Керуючись п. 286.5 ст. 286 ПКУ та 287.10 ст. 287 ПКУ на зазначену земельну ділянку позивачу сформовані наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 51336-5605-1031 від 04.03.2020 загальну суму 27913,80 грн. (за 2020 рік)

№ -1031 від 22.11.2019 загальну суму 27913,80 грн. (за 2019 рік);

№ 162350.18-5605-1031 від 22.11.2019 на загальну суму 27913,80 грн. (за 2018 рік);

№ 162350.17-5605-1031 від 22.11.2019 на загальну суму 27913,80 грн. (за 2017 рік).

Розрахунок вказаних зобов`язань проводився з урахуванням відомостей, наданих Управлінням Держземагентсва у м. Ірпені Київської області щодо вартості 1 кв.м. земель у с. Гостомель, відомостей щодо коефіцієнта індексації, що оприлюднюється на офіційному веб-порталі Держгеокадастру України та з урахуванням ставок земельного податку визначеного Рішенням Гостомельської селищної ради №958-52-VI від 17.01.2015.

Відповідно до відомостей, наданих Управлінням Держземагентсва у м. Ірпені Київської області вартість 1 кв.м. земель комерційного призначення у с. Гостомель складає 367,46 грн. Коефіцієнт індексації за 2015 рік складає - 1,433, а за 2016 - 1,06, з 2017 по 2020 - 1. Отже вартість 1 га земель комерційного призначення у с. Гостомель становить:

367,46* 10000* 1,433*1,06=5581643,91 грн.

Відповідно до Рішення Гостомельської селищної ради №958-52-VI від 17.01.2015 ставка податку для земель комерційного призначення складає 3%, отже податкові зобов`язання за 1 га земель комерційного призначення у с. Гостомель складають:

5581643,91*3%=167449,32 грн.

Зобов`язання за земельну ділянку площею 0,1667 га складають:

16744932*0,1667=27913,80 грн.

Податкові повідомлення-рішення за 2017-2019 роки були направлені платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№311) та відповідно до відмітки про вручення були вручені 20.12.2019.

Податкове повідомлення-рішення за 2020 рік було направлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№116) та було повернуто 20.03.2020 з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Платником 03.01.2020 було подано заяву №466/ФОП/10-36-56 з проханням провести звірку та скасувати раніше винесені ППР у зв`язку з тим, що оподаткована земельна ділянка використовується ним як платником єдиного податку 3 групи для ведення господарської діяльності, однак підтверджуючих документів, зокрема витяг з реєстру платників єдиного податку надано не було.

Під час проведення звірки наявних відомостей було встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб, платник отримує заробітну плату (ознака доходу 101) від юридичної особи ТОВ "АЙФУД" () та відповідно до поданих декларацій найманих працівників не має. Враховуючи вищезазначене, з метою уточнення інформації щодо місця провадження діяльності платнику було направлено лист №32І/ФОП/10-36-56-05 від 10.01.2020 (№245), який повернувся 11.02.2020 з позначкою "за закінченням терміну зберігання". Крім того, запити з проханням надати наявні відомості про місце проводження господарської діяльності направлялись до ГУ ДПС у м. Києві (податкове місце реєстрації платника) засобами АІС "Управління документами", зокрема №254/7/10-36-56-05 від 11.01.2020 та №1477/7/10-36-56-05 від 26.02.2020. Станом на 08.07.2020 відповіді не отримано.

У зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо місця проводження господарської діяльності та наявністю логічної неузгодженості, зокрема відсутністю найманих працівників та наявністю основного місця роботи відмінного від провадження власної господарської діяльності, раніше винесені ППР на вимогу заявника не були відкликані. Таким чином, ГУ ДПС у Київській області при винесенні податкових повідомлень-рішень № 162350.17-5605-1031 від 22.11.2019 року, № 162350.18-5605-1031 від 22.11.2019 року, № -1031 від 22.11.2019 року та № 51336-5605-1031 від 04.03.2020 року діяла згідно норм чинного законодавства.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 16.08.2007 року є фізичною особою-підприємцем та зареєстрований платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% від доходу з 01.07.2014 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідкою ДПІ у Солом`янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Основним видом діяльності позивача згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідкою ДПІ у Солом`янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві є Код КВЕД 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.

Водночас, позивач є власником міні-цеху зі складськими приміщеннями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі продажу нерухомого майна від 19.12.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області, керуючись п. 286.5 ст. 286 ПКУ та 287.10 ст. 287 ПКУ, прийнято податкові повідомлення-рішення: № 51336-5605-1031 від 04.03.2020 загальну суму 27913,80 грн. (за 2020 рік); № -1031 від 22.11.2019 загальну суму 27913,80 грн. (за 2019 рік); № 162350.18-5605-1031 від 22.11.2019 на загальну суму 27913,80 грн. (за 2018 рік); № 162350.17-5605-1031 від 22.11.2019 на загальну суму 27913,80 грн. (за 2017 рік).

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, звернувся до суду із даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); також, у розумінні підпункту 14.1.147 вказаного пункту статті плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Відповідно до п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Пунктом 270.1 статті 270 Податкового кодексу України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності .

Згідно п.286.5 статті 286 Податкового кодексу України зазначеної статті нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 ПК України.

Відповідно до п. 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також пунктом 286.5 статті 286 ПК України передбачено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно з п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п.п. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

У межах даних правовідносин спірним є питання застосування положень підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України щодо звільнення позивача від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку).

У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.

В матеріалах справи наявні правовстановлюючі документи на міні-цех зі складськими приміщеннями, що розташовані на належній позивачу земельній ділянці, яке використовуються ним, як фізичною особою-підприємцем, для здійснення господарської діяльності, а саме, виробництва хліба та хлібобулочних виробів; виробництва борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.

Враховуючи встановлені вище обставини, використання позивачем зазначеної земельної ділянки у власній господарській діяльності та наявність у нього статусу платника єдиного податку третьої групи обумовлює звільнення його від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), що доводить протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №826/14081/16.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області за № 162350.17-5605-1031 від 22.11.2019 року, № 162350.18-5605-1031 від 22.11.2019 року, № -1031 від 22.11.2019 року та № 51336-5605-1031 від 04.03.2020 року підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3363, 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області за № 162350.17-5605-1031 від 22.11.2019 року, № 162350.18-5605-1031 від 22.11.2019 року, № -1031 від 22.11.2019 року та № 51336-5605-1031 від 04.03.2020 року.

3. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3363, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.