Справа № 640/270/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Київ № 640/270/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Київського міського центру медико-соціальної експертизи
провизнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Київського міського центру медико-соціальної експертизи та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, прийнятою ухвалою суду від 13.05.2020 року просить суд визнати протиправним та скасувати Акт №235-б від 06.03.2019 року Дніпровської міжрайонної МСЕК Київського міського центру медико-соціальної експертизи.

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №157-2/о «Висновок про час настання інвалідності», затверджену наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 року та зазначає, що нею не визначено порядок заповнення форми первинної облікової документації «Акт №_ огляду медико-соціальною експертною комісією» (форма №157/о), з огляду на що посадові особи Дніпровської міжрайонної МСЕК Київського міського центру медико-соціальної експертизи вчинили дії, які виходять за межі їх повноважень, протиправно заповнювали та підписували Акт №235-б від 06.03.2019 року. ОСОБА_1 наголошувала, що їй вже було встановлено групу інвалідності і вона зверталась до Дніпровської міжрайонної МСЕК Київського міського центру медико-соціальної експертизи для встановлення групи інвалідності.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Так, зокрема, представник відповідача посилається на пункт 1.17 Інструкції з встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року №561, пункт 14 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 та вказує про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. Окрім цього, представник відповідача зазначив, що медична експертна справа знаходиться у Житомирському обласному центрі.

В свою чергу, позивачем подано відповідь на відзив, де остання вказує про те, що посилання відповідача на відповідні нормативно-правові акти не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, адже група інвалідності вже була встановлена їй у 1977 році та стверджує, що відсутність медичної документації про важкість захворювання перенесеного до 18-річного віку не є підставою для відмови у видачі висновку форми 157-2/о, як інваліду III групи. Також, позивачем зазначено, що спірний акт не містить посилання на лист Міністерства охорони здоров`я України від 30.03.2007 року №16.02-123.

Натомість, представником відповідача подано заперечення проти відповіді на відзив на позовну заяву, де вкотре наголошує, що рішення прийнято ним правомірно.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

06.06.2019 року Дніпровським міжрайонним МСЕК Київського міського центру медико-соціальної експертизи складено акт №235 огляду медико-соціальної експертною комісією ОСОБА_1 III групи інвалідності з дитинства (далі - оскаржуваний та/або спірний акт).

У пункті 34 спірного акту вказано про наступне: «По патології слуху, група інвалідності, причина і строки не переглядалися. Дана відповідь в Головне управління Пенсійного фонду України, що вирішити питання про можливість встановлення інвалідності до 18-річного віку не є можливим у зв`язку із відсутністю медичної документації в мед-експертній справі.».

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Окрім того, вказаною постановою затверджено Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі - Положення), яке визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі - комісії).

Згідно із пунктами 3-8 Положення медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

Комісія приймає документи осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у разі безперервної тимчасової непрацездатності не пізніше ніж через чотири місяці з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим самим захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останніх 12 місяців, а у разі захворювання на туберкульоз - протягом 10 місяців з дня настання непрацездатності.

У разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до комісії за станом здоров`я згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії у зв`язку з тим, що проживає у віддаленій місцевості, огляд проводиться за місцем проживання (вдома), у тому числі за місцем проживання у стаціонарних установах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб або в закладах охорони здоров`я, в яких така особа перебуває на лікуванні.

У разі подання письмової заяви особою, що звертається для встановлення інвалідності (її законним представником), у якої наявні захворювання, дефекти, необоротні морфологічні стани, порушення функцій органів та систем організму, за яких група інвалідності встановлюється безстроково, перелік яких затверджується МОЗ, комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.

Встановлення інвалідності заочно не проводиться за п`ятьма найбільш поширеними нозологічними формами захворювань, визначеними у переліку, що затверджується МОЗ, а також у разі, коли вона спричинена: нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійним захворюванням; захворюванням, одержаним під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; захворюванням, пов`язаним з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; захворюванням, одержаним в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

У разі тимчасового легального перебування громадян України за кордоном на території держав, з якими укладено міждержавні договори (угоди) про соціальне забезпечення, комісія може за заявою особи, що звертається для встановлення інвалідності, приймати рішення про встановлення інвалідності заочно за результатами медичного обстеження в державі перебування.

Комісія за участю представників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань приймає рішення щодо продовження строку тимчасової непрацездатності: особам, що звертаються для встановлення інвалідності, у разі безперервної тимчасової непрацездатності не пізніше ніж через чотири місяці з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим же захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останніх 12 місяців; хворого на туберкульоз - після 10 місяців безперервного лікування або 12 місяців лікування з перервами протягом останніх двох років.

Комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.

За наявності підстав для заочного проведення медико-соціальної експертизи, визначених у пункті 5 цього Положення, комісія проводить експертизу протягом трьох робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії.

Якщо комісія не прийняла рішення про продовження строку тимчасової непрацездатності, листок непрацездатності закривається датою проведення огляду.

Датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Між тим, згідно із пунктом 14 Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

В той же час, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 року №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.09.2012 року за №1504/21816 затверджено форми первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях.

Між тим, Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації №157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією» визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Акт №__ огляду медико-соціальною експертною комісією» (далі - форма № 157/о).

Згідно із пунктом 2 вказаної інструкції форма № 157/о призначена для запису основних медичних даних і соціальних факторів, необхідних для винесення експертного рішення та його обґрунтування. У формі № 157/о вказуються умови і характер праці, які рекомендуються інвалідам, та інші заходи, які сприятимуть відновленню їх працездатності.

Відповідно до пунктів 3-5 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією» форма № 157/о заповнюється у Кримській республіканській, обласних, центральних міських у містах Києві та Севастополі, міських, міжрайонних та районних медико-соціальних експертних комісіях (далі - МСЕК). Форма № 157/о заповнюється на кожного хворого, який оглядається у МСЕК. Обов`язково проставляються номер акта (проставляється арабськими цифрами і відповідає реєстраційному номеру в журналі протоколів засідань МСЕК за поточний рік) та дата огляду (число, місяць, рік).

Згідно із пунктами 39, 40 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією» у пункті 34 зазначається обґрунтування прийнятого рішення про групу, причину, час настання інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності, потреба в додаткових видах допомоги в необхідних випадках з посиланням на відповідний пункт нормативно-правового акта.

У пункті 35 зазначається, обґрунтовано чи необґрунтовано направлено громадянина на МСЕК.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем складено акт за формою №157/о.

Натомість, як свідчать матеріали адміністративної справи, позивач визнана інвалідом III групи, причина інвалідності - «інвалідність з дитинства», яка встановлена безстроково з 17.11.1977 року (довідка до акту огляду ЛТЕК, серія К-73 №154595 про встановлення групи інвалідності видана Київським міським відділом соціального забезпечення ЛТЕК №4, форма №4), після досягнення 18 років.

В той же час, спірний акт виданий відповідачем в частині питання щодо визнання ОСОБА_1 інвалідом з дитинства до досягнення 18 років на виконання листа Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві, що не заперечується останнім та вбачається зі змісту самого оскаржуваного акту.

Суд акцентує увагу на тому, що питання, порушене Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві, не стосувалось встановлення інвалідності позивачу, оскільки така інвалідність уже встановлена, а стосувалась питання визначення часу настання інвалідності.

Разом з цим, згідно пункту 1.17 Інструкції з встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року №561 за запитом уповноваженого органу МСЕК надає висновок про строк настання інвалідності.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-2/о «Висновок про час настання інвалідності», яка визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Висновок про час настання інвалідності» (далі - форма № 157-2/о) форма № 157-2/о призначена для реєстрації видачі медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інваліду висновку про час настання інвалідності в тому разі, якщо час настання інвалідності не збігається з датою, яка зазначена у «Виписці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» (форма № 157-1/о). Час настання інвалідності має бути підтверджений відповідними документами, про що і зазначається у висновку.

Згідно із пунктами 4-9 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-2/о «Висновок про час настання інвалідності», яка визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Висновок про час настання інвалідності» у пункті 1 зазначається профіль МСЕК, яка здійснювала огляд інваліда, у пункті 2 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові інваліда, якому надається висновок, у пункті 3 зазначається час настання інвалідності.

У пункті 4 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, діагноз інваліда, дата встановлення і словами група інвалідності.

У пункті 5 зазначаються документи, що підтверджують час настання інвалідності.

Форму № 157-2/о підписує голова відповідної МСЕК і засвідчує печаткою МСЕК.

Приймаючи до уваги те, що питання, порушене Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві стосувалося часу настання інвалідності позивача, а не безпосередньо встановлення такої інвалідності, суд вважає, що відповідачем оформлено акт за формою 157-о без належних на те підстав.

Разом з цим, суд звертає увагу, що чинним законодавством не врегульовано питання порядку визначення МСЕК часу інвалідності у разі, якщо час настання інвалідності не збігається з датою, яка зазначена у «Виписці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» (форма № 157-1/о).

Між тим, згідно із пунктом 14 Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

Таким чином, у взаємозв`язку із наведеним, у тому числі, враховуючи вимоги Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-2/о «Висновок про час настання інвалідності», яка визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Висновок про час настання інвалідності», де вказано, що у пункті 5 форми № 157-2/о зазначаються документи, що підтверджують час настання інвалідності, з урахуванням пункту 14 Положень, суд вважає, що для встановлення часу настання інвалідності необхідна медична документація такого інваліда.

Водночас, суд вважає за необхідне додатково звернути увагу на те, що висновок відповідача сформований у оскаржуваному акті не внаслідок перебування медичної справи в іншому медичному закладі, а внаслідок втрати такої справи, що підтверджується листом №16 від 21.02.2020 року.

За таких обставин, проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд вважає, що відповідачем складено акт не за тією формою та без дослідження всіх обставин справи, з урахуванням втрати медичних матеріалів позивача. Суд наголошує, що втрата медичною установою медичної справи особи не може позбавляти її прав, які виникають на підставі наявності таких матеріалів.

З урахуванням наведеного, на думку суду, оскаржуване рішення прийнято відповідачем не в порядок та спосіб встановлений законом та без дослідження всіх обставин справи, що свідчить про його необґрунтованість.

У відповідності до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про невідповідність спірного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а відтак позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

При цьому, суд не надає оцінку та залишає поза увагою посилання відповідача на не відповідність висновку Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради №575/14 про час настання інвалідності від 10.03.2020 року формі медичної документації, адже останній не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Київського міського центру медико-соціальної експертизи (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, б. 2/21, 4) про визнання протиправним та скасування акту задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Акт №235-б від 06.03.2019 року Дніпровської міжрайонної МСЕК Київського міського центру медико-соціальної експертизи.

3. Стягнути з Київського міського центру медико-соціальної експертизи (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, б. 2/21, 4) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева