Справа № 560/7577/20
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7577/20
РІШЕННЯ

іменем України

11 січня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полонської міської ради, в якому просить визнати протиправною відмову Полонської міської ради у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка викладена у листі від 15.10.2020 року № 2819. Зобов`язати Полонську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Кіпчинці, Полонського району, Хмельницької обл.. відповідно до заяви ОСОБА_1 від 03.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у 03.02.2020 звертався до Полонської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Кіпчинці, Полонського району, Хмельницької області. До заяви було додано графічний матеріал, на якому було зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначено земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0094. Позивач зазначає, що 22.05.2020 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду, що залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі 560/1785/20 Полонську міську раду було зобов`язано розглянути звернення позивача стосовно надання дозволу на розробку проектів землеустрою повторно. Відповідач розглянув дане звернення повторно, однак залишив їх без задоволення зважаючи на те, що Полонська міська рада не прийняла обґрунтоване рішення щодо заяви позивача, а підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою слугувало те, що за результатами поіменного голосування пункту 5 проекту рішення № 1 не набрав більшості голосів від загального складу ради. На думку позивача, йому відмовлено протиправно, оскільки відхилення проекту рішення за результатами голосування не є відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки це не передбачено частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України. Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 25.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

В поданому до суду 04.12.2020 відзиві, відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що 03.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Полонської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, розташованої на території населеного пункту Полонської міської ради для ведення особистого селянського господарства, з метою передачі у приватну власність, кадастровий номер :05:001:0094. На виконання рішення рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.02.20 року у справі 560/1785/20 виконавчем комітетом Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади на розгляд 98 сесії Полонської міської ради VII скликання, яка відбувалась 09.10.2020 року, було винесено проект рішення № 18 «Про розгляд заяв гр.. ОСОБА_1 та гр.. ОСОБА_2 », пунктом 1 якого депутатам Полонської міської ради пропонувалося гр.. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, із земель запасу землі для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, кадастровий номер :05:001:0094, яка розташована за межами с. Кіпчинці, Полонського району, Хмельницької області, з метою передачі у приватну власність, залишити без задоволення у зв`язку із тим, що щодо вказаної земельної ділянки прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі. За результатами поіменного голосування на 98 сесії Полонської міської ради VII скликання проект рішення № 18, відповідно до вимог ч.1 с. 66 Регламенту Полонської міської ради, не набрав більшості голосів від загального складу ради, а отже проект рішення № 1 не було підтримано. На думку відповідача, не можна вважати, що Полонської міською радою було відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0094, оскільки проект рішення, яким розглядалась вказана заява, не набрав необхідної кількості голосів.

В поданій до суду 11.12.2020 відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідачем взагалі не зазначено підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що передбачена ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України. Також позивач зазначив, що повноваження ради не є дискреційними у тому випадку коли існує один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії, і якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати в судовому порядку. Тому просив суд зобов`язати відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також відповідь на відзив та наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач звернувся до Полонської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Кіпчинці, Полонського району, Хмельницької області. Рішенням Полонської міської ради залишила без задоволення заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вказане рішення позивач оскаржив до суду.

22.05.2020 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду, що залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі №560/1785/20 Хмельницький окружний адміністративний суд визнав протиправною відмову Полонської міської ради у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер :05:001:0094 та зобов`язав Полонську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, розташованої на території населеного пункту Полонської міської ради, Полонського району, Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у приватну власність, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.05.2020 у справі №560/1785/20 Полонською міською радою було винесено проект рішення від 09.10.2020 №18 про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Полонської міської ради.

За результатами поіменного голосування на 98 сесії Полонської міської ради VII скликання проект рішення № 18, відповідно до вимог ч.1 с. 66 Регламенту Полонської міської ради, не набрав більшості голосів від загального складу ради, а отже проект рішення № 1 не було підтримано.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах законності.

Частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Разом з тим, відповідно до змісту п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення вважається прийнятим, якщо воно прийнято більшістю депутатів від загального складу ради.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, приписами частин 1, 3 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд встановив, що Полонська міська рада не прийняла рішення обгунтоване рішення щодо заяви позивача, а підставою для відмови позивачеві у надані дозволу на розробку проекту землеустрою слугувало те, що за результатами поіменного голосування пункт 1 проекту рішення №18 не набрав більшості голосів від загального складу ради.

Такий підсумок голосування, хоч і не свідчить про бездіяльність міської ради, однак не є рішенням (розпорядчим актом), передбаченим вимогами Земельного кодексу України стосовно розгляду заяви позивача. В свою чергу, ця заява фактично залишається невирішеною через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу.

Однак, відхилення проекту рішення за результатами голосування не є відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки це не передбачено частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Крім того суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі №545/808/17 та від 19 червня 2018 року в справі № 806/2982/17.

У рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладений обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

За таких обставин, бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, є протиправною.

Водночас, відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

За змістом частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, відповідач протиправно та необґрунтовано відмовив позивачеві у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстав та у спосіб, що не передбачені законодавством, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним рішення Полонської міської ради в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер :05:001:0094 необхідно задовольнити.

На думку суду найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та вирішити її шляхом прийняття рішення відповідно до порядку, передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв`язку з цим, у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою слід відмовити.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зі змісту вказаних норм випливає, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем подано ряд підтверджуючих документів: договір про надання правничої (правової) допомоги від 23.03.2020 року №01-03/20 укладений між позивачем та адвокатом Чухасем Д.О., акт № 1 про надання юридичних послуг та виконаних робіт від 19.11.2020, рахунок №1-11/20 від 19.11.2020, квитанція №220210018 від 20.11.2020.

Оцінивши акт №1 про надання юридичних послуг та виконаних робіт за договором про надання правничої (правової) допомоги, судом встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним з наданими послугами адвоката, пов`язаними із розглядом даної справи та підлягає відшкодуванню позивачу у сумі 4000,00 грн.

На переконання суду, розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що становить 4000,00 гривень, підтверджується належними доказами, а тому, на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Полонської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Полонської міської ради викладену у листі від 15.10.2020 №2819 у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер :05:001:0094.

Зобов`язати Полонську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, розташованої на території населеного пункту Полонської міської ради, Полонського району, Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у приватну власність, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Полонська міська рада.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Полонська міська рада (вул. Лесі Українки, 113,Полонне,Полонський район, Хмельницька область,30500 , ідентифікаційний код - 04060743)

Головуючий суддя О.П. Шевчук