Справа № 414/2623/20
Суддя: Ковальов В. М.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Справа № 414/2623/20

Провадження № 2-а/414/46/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Ковальова В.М.

за участю секретаря: Олєйнікової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кремінна справу за адміністративним позовом адвоката Якимовича Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному Луганської області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Якимович О.В. в інтересах ОСОБА_1 18 грудня 2020 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що інспектором УПП Департаменту патрульної поліції 1 батальону 4 роти лейтенантом поліції Пішим В.І. безпідставно 10 грудня 2020 року складена постанова про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що того ж дня о 14 год. 54 хв. в м. Рубіжному Луганської області, на вул. Набережна 4 він на транспортному засобі здійснив обгін ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України.
Під час складання постанови він оспорив інкриміноване правопорушення та пояснив, що вказаного правопорушення він не скоював та попросив поліцейського надати докази, який його вимоги проігнорував. Незважаючи на його заперечення інспектор склав постанову про накладення адміністративного стягнення. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки ПДР він не порушував, законних підстав для зупинки його транспортного засобу у поліцейського не було, жодних доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення не надано, тому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення та стягнути судовий збір в розмірі 420 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 300 грн. які складаються: за участь в судовому засіданні в розмірі 300 грн.; за складання позовної заяви в розмірі 1 000 грн.; за вивчення судової практики в розмірі 500 грн.; за виготовлення і засвідчення копії документів у розмірі 500 грн.

Представник позивача Якимович О.В. у судове засідання не з`явився, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі, які отримали судові повістки 23 та 26 грудня 2020 року відповідно, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутністю суду не надали.

Тому суд відповідно до п.1 ч.3 ст. 205, ч.4 ст. 229 КАС України вирішив справу розглянути за відсутності учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протоколи про адміністративне правопорушення не складаються у випадках, коли згідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюються на місці вчинення правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу…. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рн/2015, справа № 1-11/2-15 розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, є порушенням вимог ст. 257 /щодо надіслання протоколу/, ст. 268 /щодо належного забезпечення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності/, ст. 277 /щодо дотримання п`ятнадцятиденного для вказаних правопорушень строку розгляду справи про адміністративне правопорушення/, ст. 278 /щодо належної підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення/, ст. 279 /порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення/, ст. 280 /щодо обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення/ КУпАП.

Згідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 3539818 від 10 грудня 2020 року (а.с.7) інспектор поліції УПП в Луганській області Піший В.І. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП до Земи /прізвище відповідно до посвідченням водія ОСОБА_2 застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що останній того ж дня о 14 год. 54 хв. 34 сек. керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул. Набережна 4 в м. Рубіжне Луганської області, здійснив обгін ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України.

В постанові зазначено, що позивач копію вказаної постанови отримав.
Диспозицією частини 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду. Тобто для настання адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП водій одночасно повинен порушити правила обгону і зустрічного роз`їзду. Але у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено тільки про порушення ОСОБА_3 правил обгону.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачами не надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності дій інспектора поліції Пішого В.І. та законності складеної ним постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, натомість останній факт вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення заперечує, що дає суду підстави дійти висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 420 грн., який відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції, який є юридичною особою.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних робіт.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.7 ст.139 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо)

Як вказала Велика палата ВС в постанові № 826/1216/16 від 27 червня 2018 року склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги /доручення, договір про надання юридичних послуг та ін./, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку /квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або іншій банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження/. Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В постанові ВС у складі суддів Касаційного адміністративного суду № 569/17904/17 від 01 жовтня 2018 року вказано, що розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачення на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Ботацці проти Іспанії, заява № 34884/97, п.30, ЕСНR, вказав, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтований.

В підтвердження вимог про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката надана квитанція та акт виконаних робіт (а.с. 20), з яких вбачається, що адвокат 17 грудня 2020 року отримав від позивача 2 000 грн.: за вивчення нормативної бази в розмірі 500 грн.; складання адміністративного позову в розмірі 1 000 грн.; виготовлення та засвідчення копії документів в розмірі 500 грн. Тобто вказаний розрахунок відображає вартість години за вказані види послуг, загальна сума витрат оформлена з встановленим законом порядку, що не є перешкодою для встановлення співмірності між заявленими вимогами та сплаченими витратами. Розмір витрат є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову для значення справи для сторін. Вказаний принцип дотримано. Тому ці вимоги також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 159-163, 286 КАС України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги адвоката Якимовича Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному Луганської області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії ЕАН № 3539818 від 10 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 / до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції /м. Київ, Соломянський район, вул. Федора Ернста, 3, поштовий індекс 03048, / за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 2 420 (дві тисячі чотириста двадцять) грн. 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Першого апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Ковальов