Справа № 320/14424/20
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

04 січня 2021 року 320/14424/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши e місті Києві у порядку письмового провадження клопотання про забезпечення доказів в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ірпіньтеплопостач" до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Ірпіньтеплопостач" з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати прийняті рішення Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області, а саме:

Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 34 від 24 листопада 2020 року, яким застосовано до ТОВ "Ірпіньтеплопостач" () штраф у розмірі 34 000,00 грн.;

Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 35 від 24 листопада 2020 року, яким застосовано до ТОВ "Ірпіньтеплопостач" штраф у розмірі 34 000,00 грн.;

Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 36 від 24 листопада 2020 року, яким застосовано до ТОВ "Ірпіньтеплопостач" штраф у розмірі 34 000,00 грн.;

Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 37 від 24 листопада 2020 року, яким застосовано до ТОВ "Ірпіньтеплопостач" штраф у розмірі 34 000,00 грн.

Разом із позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Ірпіньтеплопостач" подало до суду заяву про забезпечення позову, шляхом:

- зупинення до набрання чинності рішенням суду у справі №320/14424/20 за позовом ТОВ "Ірпіньтеплопостач" до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області рішень про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення №34, №35, №36, №37 від 24 листопада 2020 року про стягнення із ТОВ "Ірпіньтеплопостач" штрафу у розмірі 34 000,00 грн. за кожне рішення відповідно.

В обґрунтування вказаної заяви позивачем зазначено, що оскільки звернення ТОВ "Ірпіньтеплопостач" до суду не зупиняє дію оскаржуваних рішень, то у випадку звернення ГУ Держпродспоживслужби в Київській області до суду із позовом про примусове стягнення штрафів унеможливить ефективний захист прав позивача. А тому, на думку заявника, є доцільним вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваних рішень з метою попередження негативних наслідків для позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17, ці підстави є оціночними. Тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

З огляду на приписи статті 151 КАС України, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008р. Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, аргументованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.

В обґрунтування вказаної заяви позивачем зазначено, що оскільки звернення ТОВ "Ірпіньтеплопостач" до суду не зупиняє дію оскаржуваних рішень, то у випадку звернення ГУ Держпродспоживслужби в Київській області до суду із позовом про примусове стягнення штрафів унеможливить ефективний захист прав позивача. А тому, на думку заявника, є доцільним вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваних рішень з метою попередження негативних наслідків для позивача.

Натомість, при розгляді даної заяви та її обґрунтувань, судом встановлено відсутність мотивів та підстав, передбачених статтею 150 КАС України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову оскільки позивачами не надано доказів, які б підтверджували існування реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що інститут забезпечення позову покликаний захистити права та інтереси особи, в разі, зокрема, наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваної дії. Наявність ознак протиправності дій відповідача та його наслідків може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Ірпіньтеплопостач" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

уддя Лисенко В.І.