Справа № 300/3031/20
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" січня 2021 р. справа № 300/3031/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 ,
до Військової частини НОМЕР_1 ,
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення несплаченої грошової індексації в розмірі 15 508 гривень 96 копійок, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 30.10.2020 звернувся в суд з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (надалі, також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення протиправною та стягнення на користь позивача несплаченої відповідачем грошової індексації в грудні 2018 року за листопад 2018 року, в січні 2019 року за грудень 2018 року, в березні 2019 року за лютий 2019 року, в квітні 2019 року за березень 2019 року, у загальному розмірі 15 508 гривень 96 копійок.
Позовні вимоги обгрунтовані необхідністю здійснення відповідачем нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за спірні періоди у належному розмірі, враховуючи січень 2008 року як базовий місяць для нарахування індексації.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.29-30).
Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлена за поштовою адресою Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), однак, не отримана адресатом у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку.
Відповідно до частини 11 статті 126 та пункту 4 частини 1 статті 127 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши позовну заяву та докази, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , старшого матроса, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2019 №26-РС, звільнено у запас та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2019 №49 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.13).
ОСОБА_1 31.07.2020 звернувся в Івано-Франківський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення та стягнення індексацій грошового забезпечення за період з 12.03.2016 по 12.03.2019 в розмірі 132 126,08 гривень. За результатом розгляду вказаного позову, судом 27 жовтня 2020 року по справі № 300/1879/20 ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Так, судом визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.03.2016 до 12.03.2019, за винятком періодів грудня 2018 року, січня, березня, квітня 2019 року та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.03.2016 до 12.03.2019, за винятком виплачених сум за грудень 2018 року, січень, березень, квітень 2019 року, а в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Позивач 30.10.2019 із заявою та 30.10.2019 і 17.02.2020 із запитами про надання інформації звернувся до військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України з проханням про виплату індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 12.03.2016 по 12.03.2019, у відповідь на які отримав листи відповідача від 21.02.2020 №297 та від 18.09.2020 №1317, де зазначено, що з 12.03.2016 по 28.02.2018 виплата індексації грошового забезпечення позивачу не проводилась, а з 01.03.2018 по 12.03.2019 вона нараховувалась, але була виплачена лише в грудні 2018 року та січні, березні, квітні 2019 року в розмірі 237 грн 97 коп (а.с.14-17).
Крім того, з наданої позивачу довідки від 18.09.2020 №1315 вбачається, що ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення в грудні 2018 року - 71,08 гривень, в січні 2019 року - 71,08 гривень, в березні 2019 року - 71,08 гривень, в квітні 2019 року - 60,73 гривень (загальна сума - 237,97 гривень) (а.с.18).
Тобто, в грудні 2018 року ОСОБА_1 нараховано індексацію за листопад 2018 року, в січні 2019 року за грудень 2018 року, в березні 2019 року за лютий 2019 року, в квітні 2019 року за березень 2019 року.
На переконання позивача, індексацію грошового забезпечення в грудні 2018 року, січні, березні, квітні 2019 року нараховано та виплачено у неправильно визначеному розмірі. При цьому, позивач стверджує, що саме січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. З огляду на вказане, ОСОБА_1 здійснено розрахунок, відповідно до якого, сума невиплаченої індексації грошового забезпечення становить 15 508 гривень 96 копійок, зокрема помісячно: в грудні 2018 року за листопад 2018 року: 4258,75 грн. (0%*1841,00 + 4329,83 грн.) - 71,08); в січні 2019 року за грудень 2018 року: 4258,75 грн. ((0%*1841,00 + 4329,83 грн.) - 71,08); в березні 2019 року за лютий 2019 року: 4258,75 грн. ((0%*1841,00 + 4329,83 грн.) - 71,08); в квітні 2019 року за березень 2019 року: 2732,71 грн. ((0%*1841,00 + 4258,75 грн.)) - 60,73)/31*20) (за 20 прослужених в березні 2019 року днів) (а.с.6).
У позовній заяві, ОСОБА_1 зазначає, що військова частина НОМЕР_1 із обумовленим обов`язком щодо виплати йому індексації грошового забезпечення у вище окреслений проміжок часу не впоралась, чим порушила його інтереси на таку виплату, у результаті чого, з метою відновлення своїх порушених прав та інтересів позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-ХІІ (надалі, також Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Пунктом 2 частини 1 статті 24 Закону №2232-XII встановлено, що початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-XII (надалі, також Закон №2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
При цьому, абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (надалі, також Закон №1282-XII).
Статтею 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до положень статті 4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно з статтею 13 Закону №1282-XII, щомісячні звіти центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, про результати спостережень за зміною цін і тарифів на товари та послуги, що реалізуються населенню, та про результати спостережень за зміною рівнів заробітної плати працівників галузей економіки публікуються в газеті «Урядовий кур`єр».
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі, також Порядок №1078).
Так, пунктом 11 Порядку №1078 встановлено, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р, № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом абзаців 1, 2, 4, 5 пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Абзацами 1, 2, 3, 5 пункту 5 Порядку №1078 встановлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Згідно з пунктом 14 Порядку №1078, роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.
Надаючи оцінку твердженням позивача щодо необхідності застосування січня 2008 року як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, суд зазначає, що таке застосування позивачем є помилковим.
Так, з врахуванням відомостей, вказаних у витязі з наказу №26-РС від 11.03.2019 командира військової частини НОМЕР_1 вислуга позивача в Збройних Силах України охоплює період з 05.11.2015 по 12.03.2020 (а.с.13). Позивач звільнений в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Таким чином, індексація грошового забезпечення щодо позивача не може бути застосована з січня 2008 року, оскільки в цей період позивач не проходив військову службу в Збройних Силах України, грошове забезпечення військовослужбовця не отримував, а отже посадовий оклад позивача у січні 2008 року не підвищувався. Посадовий оклад позивачу встановлений саме в момент зарахування до списків військової частини у 2015 році.
Суд погоджується із роз`ясненнями, викладеними в листі Міністерства соціальної політики України, №56/0/214-20 від 23.06.2020 про те, що починаючи з грудня 2015 року до чергового підвищення посадових окладів згідно із рішенням Уряду обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мало здійснюватися з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець, а саме з лютого 2008 року, проте за умови безперервного проходження служби військовослужбовцем.
Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що у листі Мінсоцполітики від 29.12.2017 за №122/о/66-17, на яке ОСОБА_1 вказує у позовній заяві, Міністерством не констатовано підвищення посадових окладів військовослужбовців виключно у січні 2008 року, як помилково вважає позивач, натомість, встановлено лише умову, за наявності якої, сума індексації становить 4 258 гривень 75 копійок. Водночас, у листі визначено і розмір індексації у випадку, якщо посадові оклади військовослужбовця збільшувались у лютому 2009 року - 3 087 гривеь 02 копійки.
З огляду на те, що військову службу ОСОБА_1 не проходив ні у 2008 році, ні у 2009, його посадовий оклад у зазначений період не збільшувався, а тому, застосування січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення є необґрунтованим.
Щодо застосування такого способу захисту порушеного права позивача як зобов`язання виплатити визначену позивачем суму, тобто фактично стягнути визначену позивачем індексацію грошового забезпечення, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період. Зазначена правова позиція відображена зокрема в постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №420/1207/19, яка врахована судом на підставі частини 5 статті 242 КАС України.
Враховуючи висновок про незастосовність базового місяця січня 2008 року до обрахунку індексації грошового забезпечення позивача в грудні 2018 року за листопад 2018 року, в січні 2019 року за грудень 2018 року, в березні 2019 року за лютий 2019 року, в квітні 2019 року за березень 2019 року, та помилковість застосування способу захисту порушеного права шляхом зобов`язання виплатити визначену позивачем суму, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою в задоволенні вимог позивача та відстутністю будь-яких доказів понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, підстав для здійснення розподілу таких витрат немає.
Враховуючи наведене, на підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ;

відповідач Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.