Справа № 264/6152/20
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/6152/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2021 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого: судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши в поряду письмового провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради за №1423 від 19 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуваною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу за те, що він самовільно встановив металевий кіоск на міській території за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із вказаною постановою та вважаючи її незаконною, ОСОБА_1 заперечував свою причетність до встановлення вказаного металевого кіоску та порушень правил благоустрою міста. Наголошував на тому, що ніякої участі у встановленні кіоску він не брав, а вказаний металевий кіоск знаходиться там вже близько 25 років і встановлювався попереднім власником.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надіслав до суду письмову заяву, в якій просив позов задовольнити та розглянути справу без його присутності, надав через канцелярію суду наявні у нього дозвільні документи на встановлення кіоску.

Представник відповідача Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради Я.І. Манько надіслав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав з тих підстав, що 19.08.2020 року на засіданні Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення, складений інспекцією міської ради з благоустрою м.Маріуполя №003672 від 27.07.2020 року, відповідно до якого 27.07.2020 року при обстеженні було виявлено самовільне встановлення металевого кіоску на міській території на об`єкті благоустрою загального користування за адресою: АДРЕСА_2 , що є порушенням статті 152 КУпАП, п.п17 п.15.1 розділу 15 Правил благоустрою території м.Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради №6/8-616 від 21.06.2011 року зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням міської ради від 20.09.2011 року №6/11-962, від 16.04.2011 №6/27-3040, від 23.12.2016 року №7/14-1099. За результатами розгляду вищевказаного протоколу було винесено постанову від 19.08.2020 року №1423 про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 грн.

Зазначає, що позивачем не надано жодного правовстановлюючого та дозвільного документу, який би спростовував факт самовільного встановлення спірного кіоску, таких як: рішення виконавчого комітету міської ради про розміщення малої архітектурної форми, договір оренди земельної ділянки, паспорт прив`язки тимчасової споруди для підприємницької діяльності. Також вказує, що позивач був присутній під час складання протоколу та засідання адміністративної комісії, та жодних пояснень або правовстановлюючих документів, які б спростовували факт самовільного встановлення кіоску він не надав. Також від представника надійшла письмова заява, в якій він просив проводити розгляд справи без його присутності в порядку письмового провадження.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 44 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради належить встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб).

Пунктом 4 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

З урахуванням вказаних положень закону Рішенням Маріупольської міської ради №6/8 - 616 від 21.06.2011 року були затверджені Правила благоустрою території м.Маріуполя із подальшими змінами від 20.09.2011 року та від 16.04.2013 року.

Судом встановлено, що 27 липня 2020 року головним спеціалістом Інспекції міської ради з благоустрою м.Маріуполя Тодрадзе О.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення №003672 відносно ОСОБА_1 за те, що він самовільно встановив металевий кіоск з надання послуг з ремонту годинників по АДРЕСА_2 на міській території об`єкту благоустрою загального користування, чим порушив підпункт 17 пункту 15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради №6/8-616 від 21.06.2011р., із змінами та доповненнями, та вчинив правопорушення, передбачене статтею 152 КУпАП.

Протокол був складений в присутності позивача, що підтверджується його підписом та наданими в ньому письмовими поясненнями про те, що кіоск був придбаний ним в 2005 році.

19 серпня 2020 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради прийняла постанову 1423, згідно з якою колегіальний орган встановив, що 27 липня 2020 рок ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 самовільно встановив металевий кіоск з ремонту годинників на міській території на об`єкті благоустрою загального користування, що є порушенням статті 152 КУпАП та підпункту 17 пункту 15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради №6/8-616 від 21.06.2011р., із змінами та доповненнями, внесеними рішеннями міської ради від 20.09.2011 року №6/11-962, від 16.04.2013 №6/27-3040, від 23.12.2016 №7/14-1099.

На підставі цього ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до вимог ст. 218 КУпАП адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені статтею 152 КУпАП.

В частині 1 статті 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 у ч. 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як вбачається з вимог статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КАС України адміністративне судочинство базується на принципі змагальності сторін, за яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того частиною 2 статті 77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2009 р. N 982 було затверджено Порядок розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, який був чинний в період з дати його прийняття до 25.05.2011 року.

Пунктом 3 вказаного порядку встановлено, що розміщення малої архітектурної форми здійснюється на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради, а для власників земельних ділянок на підставі рішення виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Самовільне розміщення малих архітектурних форм забороняється.

Відповідно до пункту 5 вказаного порядку суб`єкт господарювання подає відповідній сільській, селищній, міській раді заяву згідно з додатком 1 до цього Порядку, у якій зазначається бажане місце та строк розміщення малої архітектурної форми, її призначення і загальний опис.

До заяви додаються:

виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

копія державного акта на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою або договору оренди (за наявності).

У разі коли мала архітектурна форма розміщується понад три роки на земельній ділянці комунальної чи державної форми власності, строк дії договору оренди якої закінчився, проте орендна плата за землю вносилася своєчасно і в повному обсязі, до заяви додатково додаються:

копія договору оренди земельної ділянки, строк дії якого закінчився;

довідка ДПА про відсутність заборгованості з орендної плати за землю за період дії договору оренди;

схема прив`язки малої архітектурної форми.

Згідно з пунктом 7 Порядку сільська, селищна, міська рада реєструє подану заяву про розміщення малої архітектурної форми і в місячний строк приймає рішення щодо попереднього погодження місця розташування малої архітектурної форми та уповноважує виконавчий орган або посадову особу сільської, селищної, міської ради (далі - уповноважений представник) передати суб`єктові господарювання перелік документів, які необхідно подати для прийняття рішення щодо розміщення малої архітектурної форми та/або укладення договору особистого строкового сервітуту.

Згідно з пунктом 10 Порядку сільська, селищна, міська рада протягом місяця після реєстрації документів приймає рішення щодо розміщення малої архітектурної форми та/або укладення договору особистого строкового сервітуту.

Також на теперішній час правовий порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності регламентовано Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 N 244, відповідно до якого (пункт 1.3.) Тимчасовою спорудою торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - вважається одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно з пунктом 2.1-.2.3 вказаного порядку підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (додаток 1).

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

До заяви додаються:

графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості;

реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація).

Згідно з пунктом 2.6. Порядку для оформлення паспорта прив`язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає:

схему розміщення ТС (додаток 1);

ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат (додаток 1);

схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб`єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів України";

технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж.

Зазначені документи замовником отримуються самостійно.

Згідно з пунктом 2.10., 2.11 Порядку паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку.

Паспорт прив`язки включає:

схему розміщення ТС, виконану на топографо-геодезичній основі у масштабі 1:500, а також схему благоустрою прилеглої території;

ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС);

технічні умови щодо інженерного забезпечення ТС, отримані замовником у балансоутримувача відповідних мереж;

реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація).

Пунктом 2.31. Порядку заборонено самовільне розміщення ТС.

В обґрунтування законності встановлення металевого кіоску за адресою: АДРЕСА_2 позивачем представлені документи, з яких вбачається, що 24 листопада 2005 року він придбав у попереднього власника вказаний металевий кіоск, про що отримав письмову розписку.

Після цього позивач в 2009 році вживав дії по оформленню у виконавчих органах місцевого самоврядування дозвільних документів на малу архітектурну форму.

Так, позивачем було представлено висновок Управління Держкомзему у м.Маріуполі від 25.05.2009 року про можливість відведення земельної ділянки для оренди відповідного кіоску. Термін дії висновку 1 рік.

Аналогічні попередні погодження про можливість відведення земельної ділянки для оренди відповідного кіоску були отримані позивачем в Управлінні культури і туризму Маріупольської міської ради від 28.04.2009 року, Головному управлінні містобудування та архітектури Маріупольської міської ради від 13.05.2009 року (термін дії 1 рік), Комітеті самоорганізації населення «Центральний І» від 16.12.2009 року та державному управлінні охорони навколишнього природного середовища України в Донецькій області від 30 червня 2009 року.

Проте відповідачем не було представлено необхідних документів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2009 р. N 982, чинною з 2009 року по 2011 рік, а також Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 N 244, таких як: рішення виконавчого органу місцевої ради про розміщення малої архітектурної форми (тимчасової споруди) для здійснення підприємницької діяльності, договір оренди земельної ділянки та паспорт прив`язки тимчасової споруди, які б підтверджували законність отримання в користування земельної ділянки під розміщення кіоску, а також сам дозвіл на його розміщення. Тобто позивач в 2009 отримував лише попередні дозволи для прийняття рішення органом місцевого самоврядування про виділення земельної ділянки для розміщення кіоску, які не можуть вважатися достатніми дозвільними документами, передбаченими чинним законодавством для розміщення ТС. При тому, що будь-яких остаточних рішень органу місцевої ради про надання дозволу на розміщення кіоску ОСОБА_1 або виділення земельної ділянки прийнято не було та до суду не надано.

Згідно статті 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені статтею 152 КУпАП.

За таких обставин позивач не довів належними, достатніми та допустимими доказами законність розміщення та експлуатації належного йому кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а тому дії відповідача по складанню протоколу та винесення оскаржуваної постанови були обґрунтованими та законними, оскільки в діях ОСОБА_1 було порушення правил благоустрою міста Маріуполя та склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд звертає увагу, що за приписами ст.293 КУпАП, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити, зокрема, чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.76 КАС України).

З огляду на вказані положення діючого законодавства та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про правомірність дій інспекторів з благоустрою під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 та законність прийнятого відповідачем рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення. У зв`язку із цим підстав для скасування прийнятої постанови не має.

У зв`язку із відмовою у позові судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору при подачі позову, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 3,9,10,11,139,242,245,246,286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Повний текст рішення суду виготовлено 04 січня 2021 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов