Справа № 420/1848/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1848/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Одеський завод гумових технічних виробів» до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису; визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Одеський завод гумових технічних виробів» до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про скасування припису №139 від 01.11.2019 року.

Ухвалою суду від 10 березня 2020 року позов залишено без руху. На виконання ухвали суду від 10 березня 2020 року позивачем 17.03.2020 року надано уточнений позов, в якому змінено прохальну частину позову та позивач просить суд визнати протиправним та скасувати припис №139 від 01.11.2019 року.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.04.2020 року зупинено провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

В підготовчому засіданні 06.11.2020 року ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання поновлено провадження по справі, та залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, до матеріалів справи залучено заяву про зміну предмету позову від 06.10.2020 року вхід. № ЕП/16340/20, в якій позивач збільшив позовні вимоги та додатково просить суд визнати протиправними дії головного інспектора відділу нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 щодо внесення до акту № 290 від 01.11.2019 року неіснуючих порушень законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що припис, виданий Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області №139 від 01.11.2019 р., є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не ґрунтується на принципах законності, обґрунтованості та об`єктивності, не відповідає завданням щодо запобігання виникнення пожеж і захисту життя та здоров`я населення, матеріальних цінностей, навколишнього природного середовища від впливу небезпечних чинників пожежі.

Так, позивач вказує на те, що актом перевірки № 290 від 01.11.2019 року складеним щодо додержання позивачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, відповідачем було зафіксовано ряд порушень та винесено відповідний припис від 01.11.2019 року № 139. На думку позивача, відомості зазначені в акті перевірки не в повній мірі відповідають фактичним обставинам, зокрема актом зафіксовано 63 порушення вимог законодавства. Позивач вказує, що 52 виявлених порушення є зрозумілими та належать до виконання. Разом з тим, вимоги припису визначені в пунктах 14, 19, 37, 39, 55, 60, 63 не відповідають фактичним обставинам справи та діючим нормативним документам.

Крім того, позивач вказує на те, що акт перевірки № 290 від 01.11.2019 року не було підписано уповноваженою особою позивача.

У додаткових поясненнях наданих до суду представник позивача зазначив, що частково вимоги припису Приватним акціонерним товариством «Одеський завод гумових технічних виробів» виконано.

З означених обставин, на думку позивача припис від 01.11.2019 року № 139 підлягає скасуванню, а дії головного інспектора відділу нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 щодо внесення до акту № 290 від 01.11.2019 року неіснуючих порушень законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки мають бути визнані протиправними.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання 24.12.2020 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомленні належним чином.

В той же час, з 21 жовтня 2020 року в Одеському окружному адміністративному суді на період запровадження в Україні карантинних заходів припинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу, рівно як і обмежено допуск осіб до будівлі суду. Отже проведення судового засіданні за участі учасників справи наразі є об`єктивно неможливим.

24.12.2020 року (вхід. № ЕП/25561/20) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши адміністративний позов, заяви по суті, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство «Одеський завод гумових технічних виробів» зареєстровано як юридична особа 15.04.1997 року та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 22.19 Виробництво інших гумових виробів (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 55.20 Діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук.

У період з 21.10.2019 року по 01.11.2019 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ПАТ "Одеський завод гумових технічних виробів" за адресою вул. Миколаївська дорога, 124, м. Одеса.

За результатами проведеного планового заходу головним інспектором відділу нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області підполковником служби цивільного захисту ОСОБА_1 складено Акт від 01.11.2019 року за № 290 (а.с. 5-14) та винесено припис № 139 від 01.11.2019 року (а.с. 15-19).

Згідно Акту від 01.11.2019 року за № 290 плановий захід державного нагляду (контролю) проведено за участі голови правління ПАТ "ОЗГТВ" Полікарпова Олега Миколайовича. Акт та Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 139 від 01.11.2019 року направлено рекомендованим листом № 490 від 01.11.2019 року ПАТ "Укрпошта".

Згідно Акту від 01.11.2019 року за № 290 плановим заходом державного нагляду (контролю) встановлено порушення позивачем вимог законодавства, а саме:

1.Не відкориговані плани евакуації та інструкції на підприємстві.

2. Територія підприємства, а також будинки, споруди, приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности».

3. Відсутні показники щодо пожежної небезпеки на матеріали та речовин які застосовуються на виробництві.

4.У працівників охорони відсутній список посадових осіб об`єкта із зазначенням їх місць проживання, службових, домашніх (мобільних) телефонів.

5. Працівники підприємства не дотримуються встановленого протипожежного режиму та не виконують вимоги правил пожежної безпеки.

6.Особи котрі пов`язані з роботою з підвищеною пожежною небезпекою, не пройшли спеціальне навчання (пожежно-технічний мінімум).

7. Посадові особи та працівники не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях».

8. Територія підприємства не очищена від сміття, відходів виробництва, тари, опалого листя.

9. Автомобільні дороги, проїзди й проходи до пожежних вододжерел, захаращені різними матеріалами та обладнанням.

10. Не забезпечено освітлення зовнішніх пожежних драбин, протипожежного обладнання, входів до будинків та споруд.

11. На території підприємства на вїздах (виїздах) не встановлені схеми території, в яких слід вказувати розміщення будівель, водойм, гідрантів, пірсів та градирень, під`їздів пожежних автомобілів до них.

12. Допускається куріння за межами спеціально відведених місць.

13. Виробничі, складські та інші приміщення і споруди підприємства не очищені від горючого сміття та відходів виробництва (захаращені). Відсутній терміни очищення встановлений технологічним регламентом або інструкціями, що затверджуються керівником об`єкта або підприємства.

14. Дерев`яні елементи горищних покриттів не оброблені засобами вогнезахисту.

15. Для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В. 1.1 - 36:2016 «Визначення категорій і приміщень, будинків та зовнішніх . установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок" (далі - НПАОП 40.1-1.32-01), у тому числі для зовнішніх виробничих і складських дільниць, які необхідно позначити на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон всередині приміщень та зовні.

16.Допускається зберігання балонів з газами безпосередньо всередині виробничих будівель підприємства.

17. Допускається розкидання й залишення неприбраними промаслені обтиральні матеріали

18. Допускається зменшення кількість евакуаційних виходів з будівель і приміщень.

19. Сходові клітки, внутрішні відкриті та зовнішні сходи, коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням.

20. На сходових клітках на стінах допускається встановлення (облицювання стін) горючих матеріалів.

21. Стіни шляхів евакуації облицьовані горючими матеріалами.

22. Експлуатація електроустановок не відповідає вимогам ПУЕ, Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Мінпаливенерго України від 25 липня 2006 року № 258, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1143/13017 (у редакції наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 13 лютого 2012 року № 91) (далі - ПТЕ), Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09 січня 998 року № 4, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 лютого 1988 року за № 93/2533.

23. На електродвигуни, світильники, інші електричні машини, апарати та обладнання не нанесені знаки, що вказують на їх ступінь захисту згідно з чинними стандартами.

24. З`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснюється за допомогою скрутки.

25. Відгалужувальні та з`єднувальні коробки не закриті кришками з негорючих або важкогорючих матеріалів.

26. Допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж.

27. Електрощити, групові електрощитки не оснащені схемами підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки).

28. Електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати встановлені на не горючі основи (конструкції) без підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра.

29. Допускається застосування для опалення приміщень нестандартного (саморобного) електронагрівального обладнання.

30. Допускається користування пошкодженими розетками, відгалужувальними та з`єднувальними коробками, вимикачами та іншими електро виробами.

31. Допускається підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи.

32. Допускається використання в приміщеннях підприємства світильників з лампами розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків).

33. Допускається складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м від електроустаткування та під електрощитами.

34. Не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання.

35. Не надані акти схованих робіт по прокладанню електропроводки в об`ємі підвісних стель приміщень підприємства.

36. Не забезпечено захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку необхідно виконувати відповідно до вимог ДСТУ БВ.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд.

37. Допускається застосування пічного опалення у приміщеннях підприємства.

38. Лінії живлення до кожного побутового кондиціонера не забезпечено автономним пристроєм електричного захисту незалежно від наявності захисту на загальній лінії, яка живить групу кондиціонерів.

39. Приміщення та споруди підприємства не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

40. Система вентиляції в виробничих приміщеннях знаходиться в непрацездатному стані.

41. Біля місць розташування пожежних гідрантів і водойм відсутні покажчики (об`ємні зі світильником або плоскі із застосуванням світловідбивних покриттів) з нанесеними на них:

для пожежного гідранта - літерним індексом ПГ, цифровими значеннями відстані в метрах від покажчика до гідранта, внутрішнього діаметра трубопроводу в міліметрах, зазначенням виду водопровідної мережі (тупикова чи кільцева);

для пожежної водойми- літерним індексом ПВ, цифровими значеннями запасу води в кубічних метрах та кількості пожежних автомобілів котрі можуть одночасно встановлюватися на майданчику біля водойми.

42. Система внутрішнього протипожежного водопроводу знаходиться в непрацездатному стані.

43. Пожежні кран-комплект не укомплектовані пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, кнопкою дистанційного запуску пожежних насосів (за наявності таких насосів), а також важелем для полегшення відкривання вентиля. Елементи з`єднання пожежного крана, рукавів та ручного пожежного ствола не однотипні.

44. Пожежні кран-комплекти не розміщені у вбудованих або навісних шафах, які мають отвори для провітрювання і пристосовані для опломбування та візуального огляду їх без розкривання.(При виготовленні шаф рекомендується передбачати в них місце для зберігання двох вогнегасників. На дверцята шаф, в яких знаходяться вогнегасники, мають бути нанесені відповідні покажчики за ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Формата колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026- 76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности»).

45.Не проведено технічне обслуговування і перевірку пожежних кран-комплектів не рідше одного разу на рік, на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування.

46. Територія, будинки, споруди, приміщення, технологічні установки підприємства не до забезпечені первинними засобами пожежогасіння: вогнегасниками, ящиками з піском, бочками з водою, покривалами з негорючого теплоізоляційного матеріалу, пожежними відрами, совковими лопатами, пожежним інструментом, які використовуються для локалізації і ліквідації пожеж у їх початковій стадії розвитку.

47. Для зазначення місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння не установлені вказівні знаки згідно з ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір», ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности». Знаки повинні бути розміщені на видимих місцях на висоті 2-2,5 м від рівня підлоги як усередині, так і поза приміщеннями (за потреби).

48. Територія підприємства не доукомплектована пожежними щитами.

49. Наявні пожежні щити не доукомплектовані засобами пожежогасіння, які розміщуються на пожежному щиті, а саме: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2- шт., сокири - 2 шт.

50. Приміщення підприємства не доукомплектовані первинними засобами пожежогасіння (вогнегасниками) відповідно до норм належності.

51. На наявних пожежних щитах (стендах) не вказано їх порядкові номери та номер телефону для виклику пожежно-рятувальних підрозділів.

52. Не надано відповідні графіками щодо профілактичного огляду, планово- попереджувального та капітального ремонту технологічного обладнання.

53. Не проводяться роботи щодо очищення витяжних пристроїв, апаратів, і трубопроводів. (Роботи з очищення мають проводитися систематично згідно з технологічними регламентами та фіксуватися у відповідному журналі).

54. Під час проведення вогневих робіт не дотримано таких вимог: керівником підприємства чи структурного підрозділу, де проводяться вогневі роботи на тимчасових місцях не оформлено наряд-допуск на виконання тимчасових вогневих робіт; вогневі роботи на постійних та тимчасових місцях проводяться без вжиття заходів, які виключають можливість виникнення пожежі: очищення робочого місця від горючих матеріалів, захисту горючих конструкцій, забезпечення первинними засобами пожежогасіння (вогнегасником, ящиком з піском та лопатою).

55. Приміщення фарбувальних ділянок не обладнані самостійною примусовою припливно-витяжною вентиляцією та системами місцевих відсосів.

56. Працюючий персонал підприємства не знає порядок дій у разі пожежі.

57. Не відокремлені приміщення електрощитових від інших приміщень шляхом встановлення (влаштування) протипожежних перешкод відповідно до вимог ДБН В. 1.1-7-2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва" (протипожежні двері, перекриття з нормованою межею вогнестійкості тощо).

58. Відсутні інформаційно-довідкові куточки щодо дій у разі виникнення надзвичайних ситуацій або інших нестандартних подій.

59. Працюючий персонал не забезпечений засобами радіаційного та хімічного захисту згідно вимог.

60. Не створено обєктовий матеріальний резерв для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

61. Не призначено відповідальну особу з питань цивільного захисту.

62. Не проведено планування евакуації та не визначено безпечні райони, придатні для розміщення евакуйованого населення та майна.

63. Не представлені декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єктів господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки орендованих приміщень.

Враховуючи виявлені порушення, які мають ризики настання пожежної та надзвичайної ситуації 01.11.2019р. Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області складено припис №139 від 01.11.2019р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, щодо вжиття позивачем викладених в акті перевірки порушень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України № 877-V від 05.04.2007 р. Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до ст. 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно абзацу 1 ч. 5 ст.4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Частиною 7 ст. 7 Закону № 877-V передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначенням повноважень органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює та визначає Кодекс цивільного захисту України.

Відповідно до ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

За приписами ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Статтею 67 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складання актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до Указу Президента України №20/2013 від 16 січня 2013 року «Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій», Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України (далі - Міністр).

ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Основними завданнями ДСНС України є: реалізація державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Крім цього, у відповідності до п.3 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1052 від 16 грудня 2015 року, основними завданнями ДСНС України є, зокрема: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб; внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах; реалізація в межах повноважень, передбачених законом, державної політики у сфері волонтерської діяльності.

Враховуючи зазначене, Головне управління ДСНС України в Одеській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Суд вказує на те, що пожежна безпека це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (п. 33 ч.1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України).

Відповідно до п.43 ч.1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Згідно з п. 26 ч.1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Таким чином, в контексті вищенаведених норм настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Приписи, постанови, розпорядження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, щодо усунення порушень встановлених законодавством вимог з питань техногенної та пожежної безпеки можуть бути оскаржені до суду в установлений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДСНС України в Одеській області було проведено планову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки Приватного акціонерного товариства «Одеський завод гумових технічних виробів». За результатом проведеної перевірки виявлено численні порушення вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки.

Суд не бере до уваги посилання позивача на ті обставини, що ним на теперішній час вжито усіх можливих заходів для усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної безпеки, техногенної безпеки, на об`єкті перевірки, оскільки такі твердження не підтверджено належними та допустимими доказами. Факт усунення порушень має підтверджуватися відповідним актом, складеним уповноваженим органом контролюючого органу.

Положеннями абз. 1 ч.1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" передбачено, що підставою для здійснення позапланових заходів може бути подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням. Отже, керівництво відповідача повинно після усунення всіх порушень звернутись до позивача з клопотанням про проведення повторної перевірки для підтвердження факту виконання усіх приписів щодо додержання законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Абзацом 3 ч.1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" передбачено, що підставою для здійснення позапланових заходів також може бути перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Так, в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими доказами усунення порушень у сфері пожежної і техногенної безпеки є виключно матеріали проведених органом управління в порядку Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" та Кодексу цивільного захисту України, позапланових заходів нагляду (контролю).

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

При цьому, суд зазначає, що надані позивачем на підтвердження здійснення заходів щодо усунення порушень у сфері пожежної безпеки, виявлених перевіркою та досліджені судом докази не спростовують факт того, що порушення, виявлені за результатами проведення вищезазначеної перевірки, які створюють реальну та невідворотну загрозу життю та здоров`ю людей, усунуто у повному обсязі.

Так, позивачем надано до суду відповідні пояснення щодо усунення виявлених порушень за пунктами 2-6, 8-10, 12, 14-16, 18,19,22-26, 28-37, 39,40, 48, 51-57,60,61,63 та не надано жодних доказів та пояснень щодо усунення порушень за рештою виявлених порушень 1, 7, 11, 13, 17, 20, 21, 27, 38, 41-47, 49, 50, 58, 59, 62.

Крім того, суд вказує на те, що часткове усунення виявлених порушень з боку позивача не означає, що такі порушення не існували на момент проведення планового заходу відповідачем та є підставою для скасування припису.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Отже, саме людина, її життя і здоров`я, зокрема визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Кожен громадянин повинен бути забезпечений безпечними для його життя і здоров`я умовами праці.

Недотримання правил у сфері техногенної та пожежної безпеки може призвести до тяжких наслідків, що є неприпустимим, оскільки порушуватиме конституційно закріплені права людей.

Слід зазначити, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області виконує свої дії відповідно до положень вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Кодексу цивільного захисту України, здійснює нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, шляхом проведення планових та позапланових перевірок, складаючи акти та в разі виявлення порушень, виносячи приписи.

Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства, не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання.

Щодо виявлених порушень позивачем зазначено, що акт перевірки не містить чітко сформульованих порушень, та відсутність порушених законодавчих вимог, що фактично унеможливлює його виконання.

Проте як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки у розділі «Опис порушень вимог законодавства» відповідачем чітко зазначено перелік вимог законодавства, які було порушено, із зазначенням відповідних статтей (абзаців, пунктів, частин тощо) та сформульовано опис встановлених під час перевірки порушень. Натомість, факту відсутності таких порушень позивачем не спростовано.

Інших правових підстав для визнання протиправним оскаржуваного припису позивачем не наведено, доказів, що підтверджували б неправомірність висновків відповідача, до суду не надано, судом самостійно не виявлено.

Відповідно до ч. 3 ст.55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Частиною 2 ст.9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи наведене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що при прийнятті припису №139 від 01.11.2019р. відповідач діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений нормами чинного законодавства.

Відтак, позивач не спростовував факту відсутності виявлених Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області в ході перевірки Приватного акціонерного товариства «Одеський завод гумових технічних виробів» порушень щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які зафіксовані в акті №290 від 01.11.2019р., тому суд вважає що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування припису №139 від 01.11.2019р. є необґрунтованими та безпідставними, а отже, не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій головного інспектора відділу нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 щодо внесення до акту № 290 від 01.11.2019 року неіснуючих порушень законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, суд вказує на те, що такі позовні вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки дії контролюючого органу зі складання акта перевірки є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Сам акт перевірки не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні КАСУ, а є лише носієм інформації, встановленої під час здійснення контрольного заходу. Наявність акта перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності підприємства, що зумовлює відсутність порушень у реалізації охоронюваних законом інтересів особи.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Одеський завод гумових технічних виробів».

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Одеський завод гумових технічних виробів» до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису; визнання протиправними дій відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.