Справа № 140/15470/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15470/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.11.2019 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться на території Підгородненської сільської ради (Любомльська ОТГ) Любомльського району Волинської області із земель державної власності, у межах норм безоплатної приватизації, шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0483 загальною площею 48,5121 га.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24.12.2019 №З-3674/15-19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку з відсутністю пропозиції щодо погодження Любомльської ОТГ Любомльського району Волинської області щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Вказаний наказ був оскаржений у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі № 140/2379/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24.12.2019 № З-3674/15-19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, розташованої на території Підгородненської сільської ради (Любомльська ОТГ) Любомльського району Волинської області, із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0483 загальною площею 48,5121 га.

Проте, наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 30.07.2020 № 117-УБД "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" позивачу ОСОБА_1 повторно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з таких підстав: бажана до відведення земельна ділянка є частиною проінвентаризованої за кошти Державного бюджету земельної ділянки площею 48,5121 га, кадастровий :05:002:0483, яка включена до переліку та в найближчий термін буде передана, відповідно до статті 117 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), в комунальну власність Любомльській міській раді Любомльського району.

Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою, оскільки у ній не зазначено жодних законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, які передбачені ЗК України.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 30.07.2020 № 117-УБД "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" та зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою з метою подальшої передачі безоплатно у власність земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, розташованої за межами населених пунктів Підгородненської сільської ради (Любомльська ОТГ) Любомльського району Волинської області, орієнтовною площею 2,0 га, шляхом поділу земельної ділянки кадастровий :05:002:0483, загальною площею 48,5121 га.

Ухвалою суду від 29.10.2020 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено (а.с. 31).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 34).

Крім того, ухвалою суду від 04.01.2021 відмовлено у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позов (вих. № 9-3-0.6-7816/2-20 від 20.11.2020) відповідач позовні вимоги заперечив. В обґрунтування своєї позиції вказав, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" ГУ Держгеокадастру у Волинській області правомірно не надано позивачу дозвіл на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Любомльської об`єднаної територіальної громади Любомльського району Волинської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, оскільки місце розташування об`єкта (земельної ділянки) не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідач вважає, що його дії відповідають вимогам законодавства, а тому з наведених підстав у задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, з урахуванням строків, визначених статтею 258 КАС України.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 12.11.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться на території Підгородненської сільської ради (Любомльська ОТГ) Любомльського району Волинської області із земель державної власності, у межах норм безоплатної приватизації, шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0483, загальною площею 48,5121 га, до якої долучив, зокрема, графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію посвідчення учасника бойових дій (а. с. 8-11).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 24.12.2019 № З-3674/15-19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку з відсутністю пропозиції щодо погодження Любомльської ОТГ Любомльського району Волинської області щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.12 (зворот)). Вказаний наказ був оскаржений у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 (яке набрало законної сили 07.08.2020) у справі № 140/2379/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24.12.2019 № З-3674/15-19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, розташованої на території Підгородненської сільської ради (Любомльська ОТГ) Любомльського району Волинської області, із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0483 загальною площею 48,5121 га (а. с. 14-18).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 30.07.2020 № 117-УБД "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" позивачу ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Підгородненської сільської ради (Любомльська ОТГ) Любомльського району Волинської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з таких підстав: бажана до відведення земельна ділянка є частиною проінвентаризованої за кошти Державного бюджету земельної ділянки площею 48,5121 га, кадастровий номер :05:002:0483, яка включена до переліку та в найближчий термін буде передана, відповідно до статті 117 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), в комунальну власність Любомльській міській раді Любомльського району (а. с. 13 зворот).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом "в" частини третьої статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених норм ЗК України дає підстави дійти висновку про те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Аналогічна висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 813/481/17, від 25.02.2019 у справі № 347/964/17, від 22.04.2019 у справі № 263/16221/17, від 08.11.2019 у справі № 420/914/19, від 09.10.2020 у справі № 1840/3664/18, та враховуються при вирішенні цієї справи.

Суд також враховує, що за правилами статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Разом з цим, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 у справі № 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

З матеріалів справи вбачається, що відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом поділу відповідно до оскаржуваного наказу мотивована виключно тим, що бажана до відведення земельна ділянка є частиною проінвентаризованої земельної ділянки прощею 48,5121 га кадастровий номер :05:002:0483, яка включена до переліку та в найближчий термін буде передана, відповідно до статті 117 ЗК України, в комунальну власність Любомльській міській раді.

Згідно із частиною першою статті 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Проте, в порушення вимог частини другої статті 77 КАС України (яка покладає на відповідача як суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення), відповідач не подав суду будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що спірна земельна ділянка дійсно у порядку, передбаченому частиною першою статті 117 ЗК України, була включена до переліку земельних ділянок, які будуть передані в комунальну власність, а саме: не надав копію відповідного рішення про передачу спірної земельної ділянки у комунальну власність із зазначенням у ньому кадастрового номеру земельної ділянки, її місця розташування, площі, цільового призначення, відомостей про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмежень у її використанні.

Суд також звертає увагу на те, що стаття 118 ЗК України закріплює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте, оскаржуваний наказ від 30.07.2020 № 117-УБД про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою не містить правових підстав для відмови у наданні такого дозволу, що визначені статтею 118 ЗК України.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих суду пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 30.07.2020 № 117-УБД належить задовольнити.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою, суд враховує таке.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, а під ними необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

При вирішенні спору у вказаній частині позовних вимог суд також враховує правову позицію щодо ефективного способу захисту порушених прав у спірних правовідносинах, викладену у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 420/914/19.

На думку суду, належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин необхідно визнати саме зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, позаяк застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку документації із землеустрою, проте таких обставин судом не встановлено, а оцінка правомірності наказу про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведено в такому наказі, за таких обставин у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, у даному випадку надати дозвіл.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 30 липня 2020 року № 117-УБД "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 67, ідентифікаційний код 39767861) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від 12 листопада 2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, розташованої за межами населених пунктів Підгородненської сільської ради (Любомльська ОТГ) Любомльського району Волинської області, із земель державної власності, шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0483, загальною площею 48,5121 га, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук