Справа № 240/21339/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про повернення позовної заяви)

05 січня 2021 року м. Житомир справа № 240/21339/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Попової О. Г., розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Павелківої Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 62414194 від 24.06.2020 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Банк Форвард» грошових коштів у розмірі 37 909,25 грн;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного викоти ля виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни сплачені позивачем судові втирати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмір: 840,80 грн.

Ухвалою судді від 10.12.2020 визнано неповажними, вказані позивачем підстави для поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вказаної ухвали суду від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду в обґрунтування якої вказано, що саме з 04.08.2020 з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадженні відраховується 10 денний процесуальний строк для подання позову. Позивач вказує, що не міг дізнатися про невідповідність постанови про відкриття виконавчого провадження вимогам законодавства. Так, 10.08.2020 позивач звертався до відповідач для врегулювання спору, однак відповідач не надав жодної обґрунтованої відповіді. Позивач зазначає, що йому необхідний був час для надання доказів до суду. Позивач звертався до суду щодо протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 по справі №240/14012/20 було повернуто позовну заяву позивачу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого клопотання позивача суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зазначає, що згідно п.1 ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно норм спеціального закону - ч.5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення до суду є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Для визначення дати, з якої слід починати обрахунок місячного строку звернення до суду, слід визначити дату, з якої позивач дізнався про порушення свого права.

Позивачем оскаржено рішення відповідача про відкриття виконавчого провадження № 62414194 від 24.06.2020 року. Позивачем в позовній заяві самостійно зазначено, що дізнався він про наявність відкритого виконавчого провадження 04.08.2020 року.

З цього слідує, що про порушення прав позивачу було відомо, щонайменше, з 04.08.2020 року, а з позовом він звернувся до суду лише 01.12.2020, тобто з пропуском встановленого ст.287 КАС України десятиденного строку. Більше того, з пропуском строку в 10 робочих днів, передбаченого ч.5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

На сьогодні в адміністративному процесуальному законодавстві немає чіткої норми, яка б визначала поняття «поважна причина», її загальні ознаки. Також немає переліку поважних причин чи певного кола обставин, які можна вважати підставою для поновлення пропущених процесуальних строків.

Натомість, законодавець передбачив, що причини поважності пропуску процесуального строку суд оцінює, зважаючи на обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів. Така оцінка відбувається з дотриманням нормст.90 КАС України, яка встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному розгляді.

Як правило, поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

З приводу наведених представником позивача підстав, суд зазначає, що застосуванням процедури досудового порядку вирішення спору, а саме звернення до приватного виконавця з заявою про повернення виконавчого документу стягувачу та закриття виконавчого провадження, судом не приймаються до уваги, оскільки у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які містять особливості щодо їх розгляду, не передбачена можливість досудового врегулювання спору. Крім того, наявність права у позивача на звернення з заявою безпосередньо до приватного виконавця, або до іншої посадової особи органу державної виконавчої служби вищого рівня, не позбавляє особу необхідності дотримуватись вимог Кодексу адміністративного судочинства України та вживати заходів щодо захисту свого права, якщо воно порушується, в судовому порядку.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Посилання на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 по справі №240/14012/20 було повернуто позовну заяву позивачу, як на поважну причину пропущення строку звернення до суду, на думку суду, має переривати процесуальний строк на звернення особи до суду.

Між тим, чинними є приписи ч.1 ст. 72, ч.1 ст. 77 КАС України, відповідно яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, для прийняття заявлених позивачем підстав для поновлення строку звернення до суду, суду мають бути надані докази їх існування.

При цьому, хвороба адвоката сама по собі не може бути визнана поважною причиною пропуску строку. Визнати поважною причиною можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено. До того ж, доказів непрацездатності адвоката (листок непрацездатності) до суду не надано.

Серед іншого позивачем не наведено обґрунтованих поважних причин неможливості звернення до суду з даним позовом після 23.09.2020.

Жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не вказано.

Враховуючи вищевикладене, наведені позивачем обставини не можуть бути визнані судом як поважні причини для пропуску строку звернення до суду, у зв`язку з чим заява позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Частиною 1, 2 ст.123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду та не вказано підстав, які є поважними для його поновлення, що в силу ч.2 ст.123 КАС України є підставою для повернення позовної заяви.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 120-123, 240, 248, 250, 256, 287, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Павелківої Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу суду складено у повному обсязі: 05 січня 2021 року.

Суддя О.Г. Попова