Справа № 120/632/20-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 грудня 2020 р. Справа № 120/632/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кобильняк А.О.,

представника позивача: Нестерук М.І.,

представника відповідача: Тимошевської Ю.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Фермерського господарства "Слобідське"

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Фермерське господарство Слобідське (далі позивач, ФГ Слобідське) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ФГ Слобідське з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.08.2019, посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області складено Акт документальної планової перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи №938/05-11/32349791 від 26.11.2019, яким зафіксовано порушення вимог податкового законодавства.

Відповідно до акту документальної планової виїзної перевірки від 26.11.2019 року №938/05-11/32349791 (п. 3.1.4.2) вказано, що ФГ Слобідське не задекларувало за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 року податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та встановлено його заниження в загальній сумі 29142,00 грн., т.ч. за період з 01.09.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 2520,00 грн., за 2017 рік - 8778,00 грн., за 2018 рік - 10213,00 грн., за період з 01.01.2019 по 31.08.2019 року - 7631,00 грн.

Згідно з пп. ж п.266.2.2. ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДІ-С 018- 2000. та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Позивач є сільськогосподарським товаровиробником. Об`єкти нерухомості, які належать йому на праві приватної власності і щодо яких контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлями/спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Щодо нарахування податку на додану вартість, позивач зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що встановлено розбіжності в кількості посіяних площ сільськогосподарських культур, що відображені в статистичній звітності форми 29-сг Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду, з актами про витрати насіння та садивного матеріалу за 2017 рік в кількості 462,04 га та за 2018 рік - 142 га. Тому, на думку ревізорів, в господарстві зайво списано на витрати вартість насіння за рахунок встановлених розбіжностей в кількості посівних площ сільськогосподарських культур між даними статистичної звітності та актами про витрати насіння та садивного матеріалу.

Проте, при проведенні перевірки контролюючим органом взагалі не враховано новітніх технологій обробітку земельних ділянок та посівів, про що позивач неодноразово наголошував ревізорам при проведенні перевірки. Крім того, розбіжність в гектарах між даними статистичної звітності та актами про витрати насіння та садивного матеріалу, яка слугувала базою для нарахування штрафних санкцій, порахована із допущенням грубих арифметичних помилок та із невірним зазначенням періодів здійснення господарських операцій.

Також, в акті перевірки зазначено, що ФГ Слобідське за період 01.09.2016 року по 31.08.2019 року було зменшено собівартість продукції тваринництва, за рахунок віднесення витрат, які понесені на виробництво продукції тваринництва в бухгалтерському обліку від вирощування біологічних активів. Однак, в ході перевірки не було взято до уваги наступні документи та пояснення.

Позивач зазначає, що 26.12.2016 року з метою визначення справедливої вартості поточних біологічних активів тваринництва відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 18 листопада 2005 року №790 Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку ФГ Слобідське наказом №76 створено комісію.

Відповідно протоколу №1 від 30.12.2016 року комісією проведено та проаналізовано інформацію для визначення справедливої вартості поточних біологічних активів та прийнято рішення про вставлення справедливої вартості по групам тварин станом на 30.12.2016 року та складено акт переоцінки поточних біологічних активів.

Аналогічні переоцінки поточних біологічних активів проведено в 2017 та 2018 роках.

Операції по переоцінці біологічних активів фактично вплинули виключно на зменшення вартості активів, тобто, відбулось не скорочення активів, як вказує контролюючий орган, а лише зменшення їх балансової вартості. Оскільки біологічні активи тваринництва при цьому не списувались з балансу, тому визнання витрат понесених на виробництво біологічних активів такими, що були використані за межами господарської діяльності платника позивач вважає безпідставним.

На підставі висновків вказаного акту відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 24.12.2019 за №, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, разом із штрафними санкціями на загальну суму 36427,89 грн.;

- від 24.12.2019 за №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 680 грн.;

- від 24.12.2019 за № , яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість, разом із штрафними санкціями на загальну суму 377424 грн.;

- від 24.12.2019 за № , яким за відсутність складення або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних застосовано штрафні санкції на загальну суму 138163 грн.

Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті відповідачем необґрунтовано, без наявності для того правових підстав, є протиправними, такими, що порушують його права, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 24.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивач подав до суду заяву з додатками, відповідно до якої недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою від 16.03.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

09.04.2020 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи це тим, що оскаржувані рішення прийнято законно та обгрунтовано, на підставі висновків акту перевірки №938/05-11/32349791 від 26.11.2019.

13.04.2020 відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справ.

14.04.2020 від позивача надійшла заява, в якій посилаючись на введення на території України карантинних заходів просив відкласти розгляд справи.

Ухвалою суду від 15.04.2020 заяви учасників справи про відкладення розгляду справи вирішено задовольнити. Відкладено підготовче засідання в справі на іншу дату.

Також даною ухвалою зазначено, що про дату, час та місце наступного судового засідання учасникам справи буде повідомлено додатково після завершення запроваджених у державі обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, шляхом надсилання судових повісток за адресами їх місця реєстрації (адресами, зазначеними учасниками справи, як адреси для листування), на офіційну електронну адресу, адресу електронної пошти, а також засобами телефонного зв`язку, за номерами телефонів, що містяться в матеріалах справи (або будуть додатково повідомлені учасниками справи).

14.05.2020 на адресу від позивача суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою суду від 16.09.2020 клопотання представниці Головного управління ДПС у Вінницькій області про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено підготовче судове засідання на 30.09.2020.

В підготовчому судовому засіданні 30.09.2020 року оголошено перерву, в зв`язку з необхідністю подання сторонами додаткових доказів.

09.10.2020 позивачем до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

12.10.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява з додатковими доказами.

13.10.2020 року на підставі ч. 7 ст. 181 КАС України суд після закінчення підготовчого судового засідання перейшов до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 13.10.2020, вирішено викликати в наступне судове засідання для допиту свідків.

27.10.2020 року в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_1 щодо обставин проведення перевірки ФГ Слобідське та оголошено перерву в зв`язку з необхідністю виклику в судове засідання для допиту інших свідків, які не з`явилися.

В судовому засіданні 04.11.2020 були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надали показання щодо обставин проведення перевірки ФГ Слобідське, та оголошено перерву в судовому засіданні до 09.11.2020.

09.11.2020 позивачем подано заяву про стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем у виді витрат на правничу допомогу.

В судових засіданнях в ході розгляду справи по суті та в судових дебатах представниця позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечувала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

З`ясувавши доводи сторін, заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним в матеріалах справи, суд встановив наступне.

ФГ Слобідське взято на податковий облік в контролюючому органі 25.05.2005 року за №5 та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Вінницькій області, Жмеринське управління, Шаргородська ДПІ.

На підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області №1383 від 10.10.2019, направлень від 30.10.2019 року №№ 655, 656, 657, 658, 659, виданих ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідно до ст. 20, п. 77.2 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, в період з 30.10.2019 року по 19.11.2019 року проведено планову виїзну документальну перевірку ФГ Слобідське за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 з питань дотримання податкового законодавства, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області складено акт перевірки №938/05-11/32349791 від 26.11.2019, відповідно до висновків якого встановлено порушення ФГ Слобідське:

- п. 185.1 ст. 185, п.188.1 ст.188, п. 198.5 г ст. 198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) ФГ Слобідське занижено податок на додану вартість в загальній сумі 301939 грн., в т.ч.: за грудень 2016 року в сумі 24430 грн., за серпень 2017 року в сумі 70816 грн., за листопад 2017 року в сумі 34987 грн., за грудень 2017 року в сумі 46594 грн.;

- п. 201.10. ст., 201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р., (із змінами та доповненнями) за порушення граничного строку реєстрації ФГ Слобідське в Єдиному реєстрі податкових накладних таких податкових накладних в загальній сумі 276325 грн., за квітень 2017 року в сумі 46613 грн., за травень 2017року в сумі 45802 грн., за жовтень 2017 року в сумі 12204 грн., за грудень 2017 року в сумі 46594 грн., за травень 2018 року в сумі 55142 грн., за грудень 2018 року в сумі 69970 грн.;

- пп. 266.1.1 пп. 266.2.1 п.266.2., пп. 266.3.3 п.266.3 ст.266 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого, не задекларовано податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 29142 грн., в т.ч.: за період з 01.09.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 2520 грн., за 2017 рік в сумі 8778 грн., за 2018рік в сумі 10213 грн., за період з 01.01.2019 року по 31.08.2019року в сумі 7631 грн.;

- п. 49.1 ст..49, п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755 - VI (із змінами та доповненнями) ФГ Слобідське не подало до Жмеринської ОДПІ Шаргородського відділення ГУ ДФС у Вінницькій області податкову декларацію з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік;

- пп. 267.2.1 п.267.2, п.267.3, пп.267.6.4, п.267.6 п.267.4 ст..267 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755 - VI (із змінами та доповненнями) ФГ Слобідське занижено транспортний податок за 2017 рік в сумі 19489 грн.;

- п.49.1. ст..49 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755 - VI (із змінами та доповненнями) ФГ Слобідське не подало до Жмеринської ОДПІ Шаргородського відділення ГУ ДФС у Вінницькій області податкову декларацію з транспортного податку за 2017 рік.

- п. п. б) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме: подання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) з недостовірними відомостями.

В акті перевірки посадовими особами контролюючого органу зазначено наступне.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.09.2016 року по 31.08.2019року встановлено їх заниження в загальній сумі 300755грн., в т.ч.: за грудні 2016року в сумі 24430грн., за квітень 2017року в сумі 46613грн., за травень 2017року в сум 45802грн., за жовтень 2017року в сумі 12204грн., за грудень 2017року в сумі 46594грн., зі травень 2018року в сумі 55142грн., за грудень 2018року в сумі 69970 грн.

В ході перевірки річної статистичної звітності форми 29-сг Звіт про площі та валові ори сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду за 2017-2018рр. встановлено розбіжність в кількості посіяних площ сільськогосподарських культур з актами про витрати насіння та садивного матеріалу, а саме:

2017р. в кількості 462,04 га :

- ячменю ярого, згідно статистичної звітності посіяно 50,0 га, а фактично за квітень 2017 року - 73,50 га., різниця становить 23,50 га.;

- соняшника в кількості 229,28 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за квітень 2017 року становить 467,0 га., різниця становить 237,72 га.;

- кукурудзи в кількості 229,28 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за травень 2017 року становить 474,0 га., різниця становить 148,82 га;

- пшениці в кількості 230 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за жовтень 2017 року становить 282 га., різниця становить 52,0 га.

2018р. в кількості 142га :

- кукурудзи в кількості 260 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за травень 2018 року становить 302 га., різниця становить 42,0 га.;

- соняшника в кількості 100 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за травень 2018 року становить 200 га., різниця становить 100 га.

Отже ФГ Слобідське зайво списано на витрати вартість насіння за рахунок встановлених розбіжностей в кількості посівних площ сільськогосподарських культур між даними статистичної звітності та актами про витрати насіння та садивного матеріалу. Так вартість даних витрат, які включені до складу податкового кредиту з ПДВ та відображені відповідно до даних бухгалтерського обліку по рахунку 208 Насіння, становить 798805грн., відповідно ПДВ становить 159761 грн.

Також, у ході проведення перевірки встановлено, що ФГ Слобідське за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 було зменшено собівартість продукції тваринництва за рахунок віднесення витрат, які понесені на виробництво продукції тваринництва в бухгалтерському обліку від вирощування біологічних активів. Проведення такої діяльності призводить не до росту, а до зменшення власного капіталу на різницю між собівартістю та ціною продажу.

Дані господарські операції відображені в бухгалтерському обліку ФГ Слобідське такими бухгалтерськими проведеннями:

- за період з 01.09.2016 року по 31.12.2016 року списано витрати від первісного визнання продукції тваринництва Дт 94 Інші витрати операційної діяльності Кт 21 поточні біологічні активи в сумі 2072677грн., із них матеріальні витрати становлять в сумі 1221500грн.,

- в 2017році списано витрати від первісного визнання продукції тваринництва Дт 94 Інші витрати операційної діяльності Кт 232 Витрати продукцій тваринництва в сумі 1112017грн., із них матеріальні витрати становлять в сумі 232970грн.,

- в 2018році списано витрати від первісного визнання продукції тваринництва Дт 94 Інші витрати операційної діяльності Кт 232 Витрати продукцій тваринництва в сумі 1148184грн., із них матеріальні витрати становлять в сумі 349850 грн.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до наданих документів для перевірки ФГ Слобідське не нарахувало умовний продаж на витрати вартості насіння за рахунок встановлення розбіжностей та зменшення собівартості продукції тваринництва.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань з податку на майно відмінне від земельної ділянки за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 встановлено його заниження в загальній сумі 29142 грн., в т.ч. за період з 01.09.2016 по 31.12.2016 в сумі 2520 грн., за 2017 рік в сумі 8778 грн., за 2018 рік в сумі 10213 грн., за період з 01.01.2019 по 31.08.2019 в сумі 7631 грн.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ФГ Слобідське рахуються об`єкти нерухомого майна:

- будинок спеціалістів тракторної бригади, який використовується як адміністративна будівля загальною площею 340,73 кв. м. (об`єкт знаходиться за адресою Вінницька область Шаргородськсий район с. Клекотина, вул. Черешнева., буд, 39; дата вчинення державної реєстрації 20.07.2010 року);

- будівля кузні, за даними перевірки не встановлено використання в господарській діяльності даного нерухомого майна, загальною площею 97,9 кв. м. ( об`єкт знаходиться за адресою: Вінницька область, Шаргородськнй район, с. Клекотина. вул. Черешнева, буд. 39В; дата вчинення державної реєстрації 24.10.2015 року);

- згідно договору оренди №02-01/2015 від 01.01.2015 року ФГ Слобідське надає в оренду частину складу ФГ АВК-АГРО загальною площею 80 кв.м.

Відповідно до п.49.1. ст..49, п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Перевіркою встановлено, що ФГ Слобідське не подано податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 2016 рік (по строку подання - 19.02.2016р.), 2017рік (по строку подання - 20.02.2017р.), 2018рік (по строку подання - 19.02.2018р.), 2019рік (по строку подання - 19.02.2019р.), чим порушено вимоги п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 І Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755 - VI (із змінами та доповненнями).

Проведеною перевіркою за період з 01.09.2016 року по 31.08.2019 року на підставі таких документів: обігово-сальдових відомостей по рахунках 10 Основні засоби, 64 Розрахунки за податками, даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, журналів - ордерів, головних книг, рішень Клекотинської та Мурафської сільських рад та інших необхідних документів, встановлено, що ФГ Слобідське не задекларовано податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 29142 грн., в т.ч.: за період з 01.09.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 2520 грн., за 2017 рік в сумі 8778 грн., за 2018 рік в сумі 10213 грн., за період з 01.01.2019 року по 31.08.2019 року в сумі 7631 грн., чим порушено пп. 266.1.1, пп. 266.2.1 п.266.2, пп. 266.3.3 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 24.12.2019 за №, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, разом із штрафними санкціями на загальну суму 36427,89 грн.;

- від 24.12.2019 за №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 680 грн.;

- від 24.12.2019 за № , яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість, разом із штрафними санкціями на загальну суму 377424 грн.;

- від 24.12.2019 за № , яким за відсутність складення або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних застосовано штрафні санкції на загальну суму 138163 грн.

Не погоджуючись з винесеними відповідачем податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Податковий кодекс України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В контексті висновків відповідача, що перевіркою повноти визначення ФГ Слобідське податкових зобов`язань з податку на майно відмінне від земельної ділянки за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 встановлено його заниження в загальній сумі 29142 грн., в т.ч. за період з 01.09.2016 по 31.12.2016 в сумі 2520 грн., за 2017 рік в сумі 8778 грн., за 2018 рік в сумі 10213 грн., за період з 01.01.2019 по 31.08.2019 в сумі 7631 грн., суд зазначає таке.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, внормовано приписами статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з положеннями п.п. «ж » п.266.2.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п.49.1. ст..49, п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо правомірності застосування пільги передбаченої підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивач вказує, що усі нежитлові приміщення, зазначені відповідачем в акті перевірки, призначені суто для використання у сільськогосподарській діяльності позивача та є відповідно будівлями сільськогосподарського призначення у відповідності до Державного класифікатора будівель та споруд, а тому не є об`єктом оподаткування, виходячи з чого позивач не повинен сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Визначення сільськогосподарського товаровиробника наведене в п. 14.1.235 ст. 14 ПК України: сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно-виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Разом з тим, статтею 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис, який визначає правові, організаційні та економічні основи підготовки і проведення сільськогосподарського перепису, оброблення, узагальнення, поширення та використання його результатів, а також регулює відносини суб`єктів сільськогосподарського перепису, визначає їх права, обов`язки та відповідальність, установлює гарантії держави щодо захисту конфіденційної інформації, отриманої у процесі проведення сільськогосподарського перепису, виробники сільськогосподарської продукції визначаються як юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Визначення сільськогосподарського товаровиробника наведене у статті 1 Закону України Про особливості страхування сільськогосподарської продукції з державною підтримкою відповідно до якої сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі з власно-виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з постачання.

Таким чином, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником; 2) будівлі, споруди сільськогосподарського товаровиробника віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; 3) такі будівлі, споруди не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Судом встановлено, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, що не заперечується відповідачем ( т. 1 а.с. 37 ).

Вирішуючи питання, чи є об`єкти нерухомості, які належать позивачу на праві власності і щодо яких контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, будівлями/спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, суд зважає на таке.

Судом встановлено, що згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно за ФГ Слобідське рахуються об`єкти нерухомого майна:

- нежитлова будівля, будинок спеціалістів тракторної бригади, загальна площа 340,73 кв.м. (об`єкт знаходиться за адресою Вінницька область Шаргородськсий район с. Клекотина, вул. Черешнева., буд, 39; дата вчинення державної реєстрації 20.07.2010 року);

- будівля кузні, загальна площа 97,9 кв.м., яка складається з слюсарного цеху, складу, кузні, ганку ( об`єкт знаходиться за адресою: Вінницька область, Шаргородськнй район, с. Клекотина. вул. Черешнева, буд. 39В; дата вчинення державної реєстрації 24.10.2015 року) ( т. 1 а.с. 158 - 163 ).

Так, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507, зазначені будівлі, які належать на праві приватної власності позивачу, відносяться до групи Будівлі нежитлові інші (код 127), клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

При цьому, будівлі для тваринництва мають код 1271.1, будівлі для зберігання зерна мають код 1271.3, будівлі сільськогосподарського призначення інші мають код 1271.9.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що зазначені будівлі, які належать господарству на праві приватної власності, є будівлями сільськогосподарського призначення, які призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності позивача.

Буквальний зміст п.п. «ж» п.266.2.2 ст. 266 ПК України свідчить на користь того, що звільняється від оподаткування саме об`єкт, і саме такий, який має відповідне цільове призначення.

Таким чином суд критично оцінює доводи відповідача, що будинок спеціалістів тракторної бригади використовується як адміністративна будівля, а також, що даними перевірки не встановлено використання в господарській діяльності позивача будівлі кузні, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано будь яких належних та допустимих доказів та підтвердження наведених доводів, а відтак вказані доводи є голослівним припущенням відповідача.

Додатковою обов`язковою умовою для звільнення від оподаткування є обставина, що такі будівлі, споруди не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Надаючи оцінку доводам відповідача, що згідно договору оренди №02-01/2015 від 01.01.2015 року ФГ Слобідське надає в оренду частину складу ФГ АВК-АГРО загальною площею 80 кв.м., суд зауважує таке.

Встановлено, що згідно з договором оренди №02-01/2015 від 02.01.2015 року ФГ Слобідське надавало в оренду ФГ АВК-АГРО частину приміщення ангару зернотоку площею 80 кв.м., що розташоване по вул. Вишнева, 90 в с. Клекотина.

Як вбачається з умов договору та листа голови ФГ АВК-АГРО дію зазначеного договору припинено 31.12.2018 року ( т. 3 а.с. 42 45 ).

В той же час, згідно висновків акту перевірки та прийнятих на їх підставі податкових повідомлень рішень відповідачем донараховано позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 29142 грн., в т.ч.: за період з 01.09.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 2520 грн., за 2017 рік в сумі 8778 грн., за 2018рік в сумі 10213 грн., за період з 01.01.2019 року по 31.08.2019року в сумі 7631 грн. ( т. 1 а.с. 68 69 ).

При цьому, при визначенні об`єктів та бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в 2016-2019 роках відповідачем вказано 3 об`єкти: площею 97,8 кв.м., 370,73 кв.м., 80 кв.м.

Разом з тим, доказів, що об`єкти площею 97,8 кв.м. та 370,73 кв.м. в 2016 2019 роках, а також об`єкт площею 80 кв.м. в 2019 році здавалися позивачем в оренду, лізинг або позичку, відповідачем не надано і матеріали справи таких відомостей не містять.

Також суд наголошує, що позивачу не належить об`єкт площею 370,73 кв.м, як визначено відповідачем, оскільки наданими сторонами доказами доводиться, що належна позивачу нежитлова будівля ( будинок спеціалістів тракторної бригади ) має загальну площу 340,73 м. кв.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вище вказані будівлі та споруди, належні позивачу на праві власності, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно у вказаний період.

Разом з тим, суд зауважує, що суд не є повноважним органом щодо визначення податкового зобов"язання позивача щодо сплати податку на нерухоме майно, зокрема стосовно будівлі площею 80 м. кв., яка позивачем здавалась в оренду в 2016 - 2018 роках, і не може підміняти в цих правовідносинах контролюючий орган самостійно нараховуючи податкове зобов"язання, визначаючи базу оподаткування та податковий період.

З огляду на викладене, враховуючи вищенаведені доводи, суд доходить висновку про протиправність податкових повідомлень - рішень від 24.12.2019 за №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, разом із штрафними санкціями на загальну суму 36427,89 грн., та від 24.12.2019 за №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 680 грн.

Надаючи оцінку правомірності винесення відповідачем податкових повідомлень рішень від 24.12.2019 за № , яким збільшено грошове зобов`язання позивача за платежем податок на додану вартість, разом із штрафними санкціями на загальну суму 377424 грн, та від 24.12.2019 за № , яким за відсутність складення або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних застосовано до позивача штрафні санкції на загальну суму 138163 грн., суд виходить з такого.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пунктів 44.1 та 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність від 16.07.1999, згідно зі статтею 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Надаючи оцінку висновкам відповідача, що позивачем допущено порушення п. 185.1 ст. 185, п.188.1 ст.188, п. 198.5 г ст. 198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а саме занижено податок на додану вартість в загальній сумі 301939 грн., в т.ч.: за грудень 2016 року в сумі 24430 грн., за серпень 2017 року в сумі 70816 грн., за листопад 2017 року в сумі 34987 грн., за грудень 2017 року в сумі 46594 грн., а також допущено порушення п. 201.10. ст., 201 Податкового кодексу України, а саме порушення граничного строку реєстрації ФГ Слобідське в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних в загальній сумі 276325 грн., за квітень 2017 року в сумі 46613 грн., за травень 2017року в сумі 45802 грн., за жовтень 2017 року в сумі 12204 грн., за грудень 2017 року в сумі 46594 грн., за травень 2018 року в сумі 55142 грн., за грудень 2018 року в сумі 69970 грн., суд зазначає наступне ( т. 1 а.с. 86 ).

В акті перевірки ревізорами інспекторами зазначено, що перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.09.2016 року по 31.08.2019року встановлено їх заниження в загальній сумі 300755грн., в т.ч.: за грудні 2016року в сумі 24430грн., за квітень 2017року в сумі 46613грн., за травень 2017року в сум 45802грн., за жовтень 2017року в сумі 12204грн., за грудень 2017року в сумі 46594грн., зі травень 2018року в сумі 55142грн., за грудень 2018року в сумі 69970 грн. ( т. 1 а.с. 47 ).

При цьому такі твердження відповідача грунтуються на тому, що в ході перевірки річної статистичної звітності форми 29-сг Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду за 2017-2018рр. встановлено розбіжність в кількості посіяних площ сільськогосподарських культур з актами про витрати насіння та садивного матеріалу, а саме:

2017р. в кількості 462,04 га :

- ячменю ярого, згідно статистичної звітності посіяно 50,0 га, а фактично за квітень 2017 року - 73,50 га., різниця становить 23,50 га.;

- соняшника в кількості 229,28 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за квітень 2017 року становить 467,0 га., різниця становить 237,72 га.;

- кукурудзи в кількості 229,28 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за травень 2017 року становить 474,0 га., різниця становить 148,82 га;

- пшениці в кількості 230 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за жовтень 2017 року становить 282 га., різниця становить 52,0 га.

2018р. в кількості 142га :

- кукурудзи в кількості 260 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за травень 2018 року становить 302 га., різниця становить 42,0 га.;

- соняшника в кількості 100 га, а фактично відповідно до актів про витрати насіння та садивного матеріалу за травень 2018 року становить 200 га., різниця становить 100 га.

Отже, податковий орган вважає, що ФГ Слобідське зайво списано на витрати вартість насіння за рахунок встановлених розбіжностей в кількості посівних площ сільськогосподарських культур між даними статистичної звітності та актами про витрати насіння та садивного матеріалу. Так вартість даних витрат, які включені до складу податкового кредиту з ПДВ та відображені відповідно до даних бухгалтерського обліку по рахунку 208 Насіння, становить 798805грн., відповідно ПДВ становить 159761 грн.

Також в акті перевірки зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено, що ФГ Слобідське за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 було зменшено собівартість продукції тваринництва за рахунок віднесення витрат, які понесені на виробництво продукції тваринництва в бухгалтерському обліку від вирощування біологічних активів. Проведення такої діяльності призводить не до росту, а до зменшення власного капіталу на різницю між собівартістю та ціною продажу.

Дані господарські операції відображені в бухгалтерському обліку ФГ Слобідське такими бухгалтерськими проведеннями:

- за період з 01.09.2016 року по 31.12.2016 року списано витрати від первісного визнання продукції тваринництва Дт 94 Інші витрати операційної діяльності Кт 21 поточні біологічні активи в сумі 2072677грн., із них матеріальні витрати становлять в сумі 1221500грн.,

- в 2017році списано витрати від первісного визнання продукції тваринництва Дт 94 Інші витрати операційної діяльності Кт 232 Витрати продукцій тваринництва в сумі 1112017грн., із них матеріальні витрати становлять в сумі 232970грн.,

- в 2018році списано витрати від первісного визнання продукції тваринництва Дт 94 Інші витрати операційної діяльності Кт 232 Витрати продукцій тваринництва в сумі 1148184грн., із них матеріальні витрати становлять в сумі 349850 грн.

Враховуючи вищевикладене відповідач вважає, що ФГ «Слобідське» мало нарахувати умовний продаж на витрати вартості насіння за рахунок встановлення розбіжностей та зменшення собівартості продукції тваринництва, проте такий умовний продаж не був нарахований на товарно матеріальні цінності.

Суд не погоджується з такими твердженнями податкового органу та зауважує, що, відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача та показань свідка ОСОБА_1 , встановлено, що розбіжності в кількості посіяних площ сільськогосподарських культур, що відображені в статистичній звітності форми 29-сг Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду та зазначених в актах про витрати насіння та садивного матеріалу виникли внаслідок застосування позивачем новітніх технологій обробітку земельних ділянок та посівів, про що позивач зазначав ревізорам при проведенні перевірки. Так, позивачем наголошено, що для збільшення врожаю та збереження родючості грунтів в своїй господарській діяльності позивач застосовую систему нульового обробітку грунту та перехресний посів. В зв`язку з чим, в облікових документах може бути відображена більша площа посівів, ніж та, що відображена в статистичній звітності, оскільки деякі площі засівалися в 2 сліди.

В той же час, операції щодо витрат насіння, фактично виконаної роботи ( посіву площ ) відображені в облікових листах тракториста машиніста, актах про витрати насіння та садівного матеріалу ).

На підтвердження зазначеного позивачем надано облікові листи тракториста машиніста, лімітно забірні карти на отримання матеріальних цінностей, акти про витрати насіння та садівного матеріалу ( т. 1 а.с. 187 250, т. 2 а.с. 1- 157 ). Також позивачем надано лист ТОВ «ДАУ АГРОСАЄНСЕС Україна» від 24.03.2020 року № 79, в якому відображено інформацію про використання позивачем у 2017-2018 роках демо насіння, з роз`ясненням стосовно норм висіву ( т. 3 а.с. 12 14 ).

Щодо тверджень відповідача, що ФГ Слобідське за період 01.09.2016 року по 31.08.2019 року було зменшено собівартість продукції тваринництва, за рахунок віднесення витрат, які понесені на виробництво продукції тваринництва в бухгалтерському обліку від вирощування біологічних активів, суд зазначає, що як встановлено в ході розгляду справи 26.12.2016 року з метою визначення справедливої вартості поточних біологічних активів тваринництва відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 18 листопада 2005 року №790 Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку ФГ Слобідське наказом №76 створено комісію. Відповідно протоколу №1 від 30.12.2016 року комісією проведено та проаналізовано інформацію для визначення справедливої вартості поточних біологічних активів та прийнято рішення про вставлення справедливої вартості по групам тварин станом на 30.12.2016 року та складено акт переоцінки поточних біологічних активів. Аналогічні переоцінки поточних біологічних активів проведено позивачем в 2017 та 2018 роках (т. 1 а.с. 166 186 ).

Суд погоджується з твердженнями позивача, що операції по переоцінці біологічних активів фактично вплинули виключно на зменшення вартості активів, тобто, відбулось не скорочення активів, як вказує контролюючий орган, а лише зменшення їх балансової вартості. Оскільки біологічні активи тваринництва при цьому не списувались з балансу, тому визнання витрат понесених на виробництво біологічних активів такими, що були використані за межами господарської діяльності, є безпідставним.

Пунктом 185.1 ст. 185 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.Відповідно до п. 14.1.191 ст. 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.

Не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.

Виходячи з положень п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України та ст. п. 185.1 ст. 185 ПК України суд приходить до висновку, що операції із проведення переоцінки поточних біологічних активів не вважаються постачанням ( умовним продажем ) і вказана операція не підпадає під визначення операцій з постачання товарів, а тому не підлягає оподаткуванню ПДВ.

Відповідно і застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України, податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є безпідставним та необгрунтованим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно винесено податкові повідомлення рішення від 24.12.2019 за № , яким збільшено грошове зобов`язання позивача за платежем податок на додану вартість, разом із штрафними санкціями на загальну суму 377424 грн, та № , яким за відсутність складення або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних застосовано до позивача штрафні санкції на загальну суму 138163 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та наявні в матеріалах справи докази, надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову та скасування податкових - повідомлень рішень форми "Р" № від 24.12.2019 року, форми "ПС" № від 24.12.2019 року, форми "Р" № від 24.12.2019 року, форми "ПН" № від 24.12.2019 року, винесених Головним управлінням ДПС у Вінницькій області стосовно Фермерського господарства "Слобідське".

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розглянувши заяву представниці позивача про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, суд зважає на таке.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги №012-АС від 12.12.2019, розрахунок вартості адвокатських послуг з урахуванням виконаних робіт від 09.10.2020, квитанцію від 12.12.2019 №012/12/2019.

Як вбачається з наданих документів, сторони домовились, що розмір гонорару адвоката розраховується на підставі вартості однієї години роботи адвоката, але до сплати підлягає гонорар у фіксованому розмірі в сумі 5000 грн.

Згідно з квитанцією від 12.12.2019 №012/12/2019 позивачем сплачено гонорар адвоката в сумі 5000 грн.

Із наданого остаточного розрахунку вартості адвокатських послуг з урахуванням виконаних робіт від 09.10.2020 слідує, що адвокатом ОСОБА_4 надано такі послуги: консультування по податковому законодавству, опрацювання наявних доказів, опрацювання законодавчої бази та вивчення судової практики, що регулює аналогічні спірні питання, підготовка позовної заяви з додатками, підготовка клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що витрати на оплату послуг адвоката підтверджуються в заявленій позивачем загальній сумі 5000 гривень.

Суд наголошує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Відтак, суд приходить до висновку, що витрати на оплату послуг адвоката підтверджуються в сумі 5000 гривні, такий розмір витрат є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

При цьому суд зауважує, що відповідачем не наведено обгрунтованих доводів щодо неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в сумі 5000 гривень.

Також суд вважає необхідним стягнути на користь фермерського господарства Слобідське за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в сумі 8290,43 грн.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові - повідомлення рішення форми "Р" № від 24.12.2019 року, форми "ПС" № від 24.12.2019 року, форми "Р" № від 24.12.2019 року, форми "ПН" № від 24.12.2019 року, винесені Головним управлінням ДПС у Вінницькій області стосовно Фермерського господарства "Слобідське".

Стягнути на користь Фермерського господарства "Слобідське" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 8290,43 грн. (вісім тисяч двісті дев`яносто гривень 43 копійки) та витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фермерське господарство "Слобідське" (вул. Вишнева, буд. 90, с. Клекотина, Шаргородський район, Вінницька область, 23525, );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна