Справа № 473/13/21
Суддя: Старжинська О. Є.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/13/21
РІШЕННЯ
іменем України

"06" січня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О., за участі представника позивача Опаєць О.А., перекладача Симанців О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську справу адміністративної юрисдикції, яка відноситься до категорії термінових адміністративних справ за позовною заявою Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_1 ) до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

ВСТАНОВИВ:

29.12.2020 року позивач Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_1 )звернувся до суду з позовною заявою до відповідача громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.07.2020 року громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 за позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_1 )було примусово видворено за межі території України та затримано з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.

Посилаючись на те, що шестимісячний строк затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні закінчується 11.01.2021 року, отримано документ паспорт громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , було придбано авіаквиток на 02.08.2020 року, рейс ТК442/ТК651 сполученням Львів (Україна) Стамбул (Туреччина) Алжир (Алжир), але у зв`язку з світовою пандемією захворювання на Covid-19 та запровадження карантинних заходів Алжирська Народна Демократична Республіка закрила власні кордони з припиненням міжнародного авіаційного сполучення ними переброньовувались квитки на найближчі рейси до Алжиру згідно інформації, яка розміщена на офіційному сайті ІАТА на 14.08.2020 року, 31.08.2020 року, 14.09.2020 року, 01.10.2020 року, 25.10.2020 року, 30.11.2020 року, тобто наявні надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання рішення суду щодо забезпечення примусового видворення, що є підставою для продовження строку затримання відповідача, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача підтримав позовні вимоги, зазначивши, що відсутні підстави для законного перебування відповідача на території України, також відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідач Кхіярі Аміне в судовому засіданні організованому в режимі відео конференції з Миколаївським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні позов не визнав, суду надіслав відзив на позовну заяву, вважає, що має бути звільнений з місця перебування, не заперечував якщо б позивач придбав авіаквиток до Тунісу, але найкращім варіантом є його перебування після звільнення у м.Києві у гарних друзів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 20 ч. 1 п. 3 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців або осіб без громадянства на території України щодо продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України, а відповідно до Глави 11, параграфу 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ», ст. 289 КАС України провадження по цій категорії справ має особливості встановлені законом.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.07.2020 року громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 за позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_1 )було примусово видворено за межі території України та затримано з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.

Частина 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлює право затримувати та розміщувати в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, у тому числі і іноземців, які не мають законних підстав для перебування на території України та підлягають примусовому видворенню за межі України протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, зокрема, такого заходу як:
затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
За правилами ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до ч. 12 цієї статті про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Особу відповідача ОСОБА_1 ідентифіковано, отримано на його ім`я паспорт громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_2 .
Матеріалами справи підтверджується вчинення позивачем дій для забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення іноземця за межі території України, а саме бронювання авіаквитків для залишення території України і прибуття до країни громадянської належності, але з незалежних від позивача причин виконати рішення суду не представилось можливим у зв`язку з тим, що Алжирська Народна Демократична Республіка закрила власні кордони з припиненням міжнародного авіаційного сполучення через світову пандемію захворювання на Covid-19 та запровадження карантинних заходів.
Згідно довідок виданих ТзОВ АВІА СИСТЕМНИЙ ІНТЕГРАЛЬНИЙ СЕРВІС пасажирське міжнародне авіасполучення України з Алжиром тимчасово призупинено, інформація про відновлення авіарейсів на теперішній час відсутня.

Отже, суд приходить до висновку, що з об`єктивних причин у строк до 11.01.2021 відповідач покинути територію України не мав можливості, тобто, не виконувалась інша вимога ч.11 ст.289 КАС України, яка є підставою для продовження строку затримання особи.

Підстав для подальшого перебування відповідача в Україні - не має, й відповідно його знаходження на території України є порушенням вимог чинного міграційного законодавства. Також, відповідач не має грошових коштів для існування та забезпечення самостійного виїзду за межі території України, він не виконав рішення про примусове повернення та двічі намагався незаконно перетнути державний кордон України до Румунії.

Таким чином, враховуючи надані представником позивача докази щодо вжитих заходів для виконання рішення про затримання з метою ідентифікації іноземця та забезпечення примусового видворення, вимоги ст.289 КАС України щодо необхідності вирішення питання про продовження строку затримання кожні шість місяців, суд прийшов до висновку про наявність підстав для продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення.

Разом з тим, згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.113 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Чахал проти Великобританії (заява № 22414/93) будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п. 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі Амюр проти Франції (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі Дугуз проти Греції (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Суд зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_1 ) до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі України задовольнити.
Продовжити строк затримання громадянину Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 на строк, необхідний для забезпечення виконання примусового видворення за межі України, але не більше, ніж на шість місяців, тобто до 11 липня 2021 року.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Є. Старжинська