Справа № 120/5565/20-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 грудня 2020 р. Справа № 120/5565/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.,

представника позивача: Селезньва М.В.,

представника відповідача: Малишенко А.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у вересні 2020 року дізнався про наявність податкового боргу в сумі 223 330,29 грн., який виник в зв`язку з прощенням АТ "УкрСиббанк" частини заборгованості по Договору про надання споживчого кредиту № від 02.07.2008. Позивач вважає податкові повідомлення - рішення № від 13.02.2019, № від 13.02.2019, які прийняті на підставі акту №6214/13/ НОМЕР_1 від 26.12.2018 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою від 13.10.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання призначене на 26.10.2020 повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву та витребувано в останнього належним чином завірені копії матеріалів податкової перевірки, за результатом якої прийняті оскаржувані ППР.

В судовому засіданні 26.10.2020, за клопотанням представника податкового органу (вх. №33765 від 26.10.2020) про надання часу для подання відзиву на позовну заяву, оголошено перерву до 16.11.2020.

За клопотанням сторін, судове засідання призначене на 16.11.2020 відкладено на 23.12.2020.

23.12.2020 представником відповідача подане клопотання (вх. №44942) про відкладення розгляду справи в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання 23.12.2020 також не прибув, про причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим, з огляду на отримане від представника податкового органу клопотання, судове засідання відкладено на 28.12.2020.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, а також усних пояснень наданих під час судового розгляду справи. Зокрема зазначив, що згідно з пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу під визначення додаткового блага не підпадають операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015 та, відповідно, прощені суми не включаються до складу оподатковуваного доходу.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечив, просила в задоволені позову відмовити покликаючись на мотиви наведені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначила, що згідно відомостей Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України позивачкою в 2017 році отримано від АТ «Укрсиббанк» дохід в сумі 916226,86 грн. за ознакою «126» (дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо, сума боргу платника податку анульовано кредитором) та АТ «Укрсиббанк» листом від 25.09.2018 за № 14-202/3911 підтвердив достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів позивачу, протягом 2017 року, що відображені у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ознакою доходу 126 та зазначив, що ним анульовано позивачу борг за договором кредиту №0 у сумі 916226,86 грн. Також представник відповідача вказала, що ході перевірки, за результатами якої складено акт від 26.12.2018 № 6214, встановлено, що відповідно до відомостей бази даних ІС "Податковий блок" позивачкою станом на 16.03.2018 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік за №68045, в якій не відобразила суму додаткового блага (прощеного боргу) в сумі 916226,86 грн. та не сплатила податок.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 28.12.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, встановив наступне.

02.07.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та гр. України ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №0, відповідно до якого останній було надано кредит в іноземній валюті в сумі 45000,00 доларів США.

В подальшому, АТ "УкрСиббанк", як кредитором, в 2017 році прийнято рішення про анулювання основної суми боргу (кредиту) ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від 02.07.2008 в сумі 35189,95 доларів США, що складає 916226,86 грн. по курсу НБУ станом на 27.06.2017.

Також, АТ "УкрСиббанк", як кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від 02.07.2008, а саме: процентів 18335,55 грн., що складає 477395,49 грн. по курсу НБУ станом на 27.06.2017; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, 6819,85 грн.

Листом від 27.06.2017 за №24-5-1-7/79 АТ "УкрСиббанк" повідомив позивачку про розміри анульованої заборгованості за кредитним договором №0 від 02.07.2008 та про наявність в неї обов`язку самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прошеної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Також судом встановлено, що в період з 18.12.2018 по 22.12.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань повноти, достовірності та своєчасності нарахування та сплати сум податку з доходів фізичних осіб в частині визначення доходу у вигляді сум додаткового блага, отриманого платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт від 26.12.2018 за № 6214, яким встановлено порушення вимог: підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на суму 164920,83 грн.;

- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в результаті чого донараховано військовий збір за 2017 рік на суму 13743,40 грн.

03.01.2017 на підставі зазначеного акту перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 206151,04 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 164920,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями) 41230,21 грн., № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору на 17179,25 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 13743,40 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями) 3435,85 грн.

Позивачка не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню звернулася з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом

Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, основна сума кредиту (боргу), прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу.

У справі, яка розглядається, встановлено, що 02.07.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та гр. України ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №0, відповідно до якого останній було надано кредит в іноземній валюті в сумі 45000,00 доларів США.

Пунктом 1.2 вказаного договору встановлено обов`язок позичальника повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 540,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів.

Інших угод, які б укладались між банком та позивачкою за вищезазначеним договором споживчого кредиту матеріали справи не містять, а сторонами на запитання суду не повідомлено.

Водночас зі змісту наявного в матеріалах справи листа АТ "УкрСиббанк" від 27.06.2017 за №24-5-1-7/79 вбачається, що в 2017 році банком, як кредитором, прийнято рішення про анулювання основної суми боргу (кредиту) позивачки за Кредитним договором №0 від 02.07.2008 в сумі 35189,95 доларів США, що складає 916226,86 грн. по курсу НБУ станом на 27.06.2017. Також, АТ "УкрСиббанк", як кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від 02.07.2008, а саме: процентів 18335,55 грн., що складає 477395,49 грн. по курсу НБУ станом на 27.06.2017; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, 6819,85 грн.

Крім того, в зазначеному листі банк повідомив позивачку про наявність в неї обов`язку самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прошеної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України в 2017 році ОСОБА_1 отримано від АТ "УкрСиббанк" дохід у сумі 916226,86 грн. за ознакою «126» (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, сума боргу платника податку, анульовано кредитором).

Достовірність зазначених даних підтверджено вищезазначеним листом банківської установи.

Щодо посилання представника позивачки як на підставу для задоволення позову на вимоги пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то суд враховує позицію суду касаційної інстанції, наведену в постанові від 06.11.2020 у справі №826/7313/17, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники-фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 07 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України від 09 квітня 2015 року № 321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань».

Відповідно до цього положення не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01 січня 2015 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 01 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 01 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17, від 19 липня 2019 року у справі №826/4240/18, від 14 листопада 2019 року у справі № 520/10880/18.

Втім, у справі, яка розглядається, відсутні відповідні умови, за яких підлягають застосуванню положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України, а саме - зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти в гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої.

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду встановлено факт отримання позивачем у 2017 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 916226,86 грн., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними пункту 167.1 ст. 167 ПК України, а тому ОСОБА_1 зобов`язана була сплатити податок на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пункту 123.1. статті 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За таких обставин, відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.02.2019 за №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 206151,04 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 164920,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями) 41230,21 грн.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно підпункту 1.4. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Пунктом 1.3. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що ставка збору складає 1,5 % об`єкта оподаткування.

Відповідно до підпункту 1.6. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

З огляду на зазначене дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага включається до загального місячного оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5%, тому сума військового збору, згідно податкового повідомлення-рішення від 13.02.2019 за №, яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому зборі на 17179,25 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 13743,40 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями) 3435,85 грн. нарахована позивачу податковим органом також правомірно.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених вище обставин, суд уважає, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено наявність у діях позивача складу податкового правопорушення, а відтак - правомірність оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 04.01.2021

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна