Справа № 420/15385/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 січня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Іванов Е.А. розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним, безпідставним, не дійсним, не належним до виконання та відміну постанов, відшкодування та стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним, безпідставним, не дійсним, не належним до виконання та відміну постанов, відшкодування та стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії.

Також, до позовної заяви позивачем було додано в тому числі, але не виключно клопотання:

- про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви з урахуванням важкого матеріального стану;

- про поновлення строку звернення до суду позовною заявою;

- про розгляд позовної заяви, поданої російською мовою, при необхідності, залучення безкоштовного перекладача;

- клопотання про залучення судом перекладача за рахунок держави або відповідача, у випадку, якщо це необхідно суду, з метою перекладу позовної заяви з російської мови (мови оригіналу) на українську мову.

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви (частина 8 ст. 171 КАС України).

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд встановив наявність підстав для залишення адміністративного позову без руху, оскільки він поданий із порушенням вимог, встановлених КАС України.

Так відповідно до п.п.5 та 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, із зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

При цьому суд зазначає, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно процесуальних положень ч. 1 ст. 5 КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, що повинно сприяти ефективному захисту порушених прав та інтересів, у тому числі з огляду на виконання рішення суду.

Суд зазначає, що позовні вимоги позивача сформульовані нечітко, з порушенням правил будування речень, що повністю унеможливлює з`ясування судом змісту заявлених позовних вимог.

Згідно п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, всупереч вимогам п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві не зазначено письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів), з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють (частина третя статті 15 КАС України).

За приписами частини четвертої статті 15 КАС України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Отже, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.

Така позиція суду з питання мови адміністративного судочинства відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 06.07.2016 року у справі №21-1092а16), правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.02.18 року у справі №826/24325/15 (К/9901/8018/18) та ухвалах від 18.01.18 року у справі №577/4156/17 (К9901/2272/18), від 21.02.18 року у справі №826/1833/16 (К/9901/20397/18).

У разі, якщо скаржник не володіє (недостатньо володіє) українською мовою, слід зазначити, що соціально незахищеним верствам населення Законом України "Про безоплатну правову допомогу" гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд роз`яснює, що позивачу необхідно подати адміністративний позов у примірниках для суду та відповідача у відповідності до ст.15 КАС України, ч.1 ст.10 Конституції України та ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики», викладеного на українській мові.

При цьому суд зазначає, що залучення перекладача на стадії вирішення питання про відкриття провадження процесуальним законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом в ухвалі від 28 вересня 2020 року по справі №420/5247/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №420/5247/19 за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними постанов, вимоги та зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, суд також зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (п. 1 ч. 2 ст. 287 КАСУ).

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову позивач оскаржує постанови відповідача ВП №55193991 від 04.12.2017 року.

При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернулась лише 31.12.2020 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України десятиденного строку звернення до суду.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом. В обґрунтування зазначеного клопотання зазначено, що позивач неодноразово зверталась до суду із позовом, однак, через різні підстави, в тому числі не усунення недоліків позовної заяви, судом було повернуто позовну заяву у справі №420/6418/20, а позовні вимоги залишено без розгляду.

В той же час, як вбачається з даних Автоматизованої системи Діловодство спеціалізованого суду Одеського окружного адміністративного суду ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року по справі № 420/3853/20 (суддя Андрухів В.С.) визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовлено.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди - залишено без руху.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року по справі № 420/3853/20 позов було повернуто позивачу. Ухвала про повернення позову по справі № 420/3853/20 оскаржена позивачем до суду апеляційної інстанції.

Та 02.09.2020 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

При цьому колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду в постанові від 02.09.2020 року по справі №420/3853/20 зазначила про те, що суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про те, що ОСОБА_1 не було усунено недоліки позовної заяви, зокрема, позовні вимоги не конкретно та не чітко, навіть без зазначення всіх постанов ДВС, що оскаржуються («и другие постановления ГИС, не доведенные до ведома истца»), що позбавляє суд можливості визначити розмір судового збору за подачу даної позовної заяви та вирішити питання про звільнення позивачки від сплати судового збору за подачу даної позовної заяви.

Ознайомившись зі змістом позову по справі № 420/3853/20 та 420/6418/20 в Автоматизованій системі Діловодство спеціалізованого суду Одеського окружного адміністративного суду, суддя доходить висновку, що поданий позов є позовом з тим самими предметом та з тих самих підстав. При цьому жодні недоліки, які були викладені в ухвалі по справі № 420/3853/20 та №420/6418/20 при подачі нового позову позивачем не враховані та не усунуті.

Також з приводу поновлення строку, суд у справі №420/15385/20 зазнаяає наступне.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частини 1 та 2 ст. 123 КАС України).

Суд зазначає, що звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою в межах адміністративної справи №420/6418/20 і прийняття судом процесуальних рішень у цій справі, не свідчить про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з аналогічними позовними вимогами в адміністративній справі №420/15385/20. Будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду та доказів на обґрунтування їх поважності, позивачем до позовної заяви не надано.

Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач судовий збір за звернення до суду з даним позовом не сплатила. При цьому, ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Зазначене клопотання вмотивоване, зокрема, тим, що позивач є пенсіонером за віком, належить до категорії непрацездатного, малозабезпеченого населення, має тяжкий стан здоров`я та потребує постійного стороннього догляду й значних витрат на лікування. Вказує, що вона позбавлена можливості сплатити судовий збір з огляду на низький рівень доходу, єдиним джерелом якого є виплата пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 та пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - ЗУ № 3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - ЗУ № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, для звільнення від сплати судового збору особа, яка подає адміністративний позов має довести існування таких фінансових труднощів та такий власний стан матеріального (майнового) забезпечення, що надають суду підстави звільнити позивача від сплати судового збору.

На підтвердження наведених у своєму клопотанні доводів щодо свого скрутного матеріального стану позивач надала копії довідок про доходи, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Водночас довідки Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не є документами, із яких можливо встановити всю суму доходу позивачки за попередній календарний рік. Зазначеним документом констатується лише факт нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком за відповідний період.

Отже, до клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачкою не додано достатніх доказів, відповідно до яких суд може розглянути клопотання про звільнення її від сплати судового збору, враховуючи розмір річного доходу за попередній календарний рік. Таким доказом може слугувати довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом в ухвалі від 07 грудня 2020 року по справі №420/5247/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №420/5247/19.

Крім того суд зазначає, що прийняття рішення щодо звільнення сторони від сплати судового збору чи відстрочення його сплати є правом суду. Невмотивоване звільнення від сплати судового збору, на думку суду, може утворювати умови для дискримінаційного становища інших суб`єктів звернення до суду.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95) виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання позивача щодо звільнення його від сплати судового збору, у зв`язку із чим останнє задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 та пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року №3674-VI (далі - ЗУ №3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, розмір ставки судового збору складає - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 року №294-IX, з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб на місяць у розмірі 2102,00 гривень.

На підставі вищезазначеного позивачу необхідно надати до суду докази сплати судового збору відповідно до кількості заявлених позовних вимог.

Згідно частини 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного суд зазначає, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду належним чином оформленого, обґрунтованого та вмотивованого адміністративного позову, викладеного державною мовою, із чітким визначенням позовних вимог відповідно до процесуальних положень Кодексу адміністративного судочинства України; належним чином засвідчених доказів до позовної заяви у кількості до учасників справи; власного письмового підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; наданням заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі №420/15385/20 з іншими (у разі наявності таких) обґрунтуваннями та доказами поважності причин пропуску цього строку; доказів сплати позивачем судового збору або доказів незадовільного майнового стану позивача в якості підстави для звільнення її від сплати судового збору.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу (ч.ч. 2 та 3 ст. 169).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі своєчасного виконання ухвали суду та направлення необхідних документів засобами поштового зв`язку, з метою попередження повернення судом позовної заяви позивачами з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху, необхідно завчасно повідомити суд відповідними засобами зв`язку (телефон, факс, електронна пошта, тощо) про надіслання матеріалів, оскільки згідно з п.1 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28 листопада 2013 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2; у межах області та між обласними центрами України - Д+3, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2, 3 кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 169 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним, безпідставним, не дійсним, не належним до виконання та відміну постанов, відшкодування та стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою та повідомити позивача про необхідність протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути, визначенні даним судовим рішенням недоліки, та роз`яснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачеві відповідно до приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.А. Іванов