Справа № 460/5658/20
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2020-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2020 року м. РівнеСправа №460/5658/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.О. Дорошенко, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо неправильного нарахування та невиплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця - січень 2008 року;

зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 28.02.2018 з урахуванням проведеної виплати з встановленням базового місяця - січень 2008 року, та надати позивачу довідку із вказанням помісячного нарахування індексації за період з 01.02.2008 по 28.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду відповідачем виплачено суму індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, однак вказані виплати проведені із неправильним, на думку позивача, нарахуванням сум індексації грошового забезпечення внаслідок невірного визначення базового місяця у зв`язку із зміною розмірів грошового забезпечення. Покликаючись до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, позивач вважає, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яке відбулося у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007, місяці, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу штату. При цьому, загальна сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації, нараховану в цьому місяці, і відповідно до абзаців 1 і 2 пункту 5 Порядку № 1078 січень 2008 року став базовим місяцем для нарахування йому індексації грошового забезпечення. В такому порядку нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу позивача, яке відбулось в березні 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018. Відтак, вважає, що відповідачем невірно взято до обрахунку грудень 2015 року як базовий місяць при розрахунку індексу для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки збільшення щомісячної грошової винагороди, яке не мало постійного характеру та змінювалось, не впливає на розмір індексації грошового забезпечення. Крім того, вважає, що відповідач протиправно не нараховував та не виплатив йому в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січня 2008 року, та не надав йому довідку із вказанням помісячно нарахування індексації за вказаний період. Стверджує, що щомісячна додаткова грошова винагорода не впливає на розмір індексації грошового забезпечення, відтак інший місяць, ніж січень 2008 року, не повинен визначатися як базовий. Вважає, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення відповідачем неправильно було встановлено базовий місяць, що, відповідно, призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах.

Ухвалою від 07.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачами відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що на виконання рішення суду у справі №460/4409/19 відповідачем було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення позивачу з застосуванням базового місяця грудень 2015 року, як місяця, в якому відбулося збільшення рівня доходів військовослужбовця за рахунок збільшення розміру постійних його складових (премії, щомісячної додаткової винагороди). Вказано, що наступним після грудня 2015 року базовим місяцем визначено березень 2018 року, з огляду на те, що з 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою було збільшено розміри посадового окладу військовослужбовців. Крім того, щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалась щомісяця та мала постійний характер, тому твердження позивача, що вказана виплата не була постійною, не відповідає дійсності. При нарахуванні ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за 2007-2015 роки базовими місяцями вважались місяці, у яких збільшувався розмір щомісячної додаткової грошової винагороди та розміри щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення (наприклад: щомісячної додаткової грошової винагороди січень 2014 року, надбавки за вислугу років - грудень 2014 року, окладу за військове звання серпень 2015 року). Збільшення зазначених окремих складових грошового забезпечення призвело до збільшення загальної суми щомісячного доходу, який підлягає індексації. Оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода та інші щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення мали постійний характер, то місяць встановлення або збільшення розмірів вказаних виплат протягом 2007 2015 років у складі загального доходу військовослужбовця вважався базовим місяцем при обчисленні йому індексації. Відтак, індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.02.2008 по 31.12.2015 встановленим порядком нараховувалась та виплачувалась йому відповідно до Порядку №1078 та норм, які діяли протягом вказаного періоду. Зокрема, як видно з розрахунку, що додається, за вказаний період ОСОБА_1 було нараховано і виплачено індексацію на загальну суму 27547,76 грн. Перерахунок індексації за цей період з урахуванням січня 2008 року як базового місяця призведене до прямого порушення Порядку №1078 у діючих на той час редакціях. Крім цього, такі дії знищать нанівець роботу сотень бухгалтерських служб військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, які при нарахуванні індексації протягом 2008-2015 років керувались діючим законодавством та не могли передбачити, що Урядом України у 2016 році будуть внесені зміни до Порядку №1078, згідно з якими на визначення базового місяця впливатимуть лише підвищення тарифних ставок, окладів (абзац. 5 пункту 5 діючого Порядку №1078). Ненарахування та невиплата індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України починаючи з січня 2016 року по лютий 2018 року серед іншого пов`язана й з відсутністю чітких роз`яснень боку керівництва Міністерства оборони України. З іншого боку, на підставі вказівок директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 та від 10.02.2016 №248/3/9/1/108 нарахування та виплата індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 в Збройних Силах України не здійснювалось. Розпочато ж виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01.12.2018 з встановленням місяця підвищення доходу (базового місяця) березня 2018 року. Вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Звернув увагу на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Будь-яких клопотань щодо розгляду справи з викликом учасників справи чи відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням в Україні карантину від сторін не надходило.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , 1971 року народження, проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , де отримував грошове забезпечення.

Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) від 05.09.2019 №209 старшого офіцера 63 пункту управління системою зв`язку та інформаційних систем майора ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 15.08.2019 №253 у запас на підставі п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я, з 08.09.2019 виключено зі списків особового складу військової частини та направлений для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області (а.с.13-14).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі №460/4409/19, яке набрало законної сили 14.04.2020 (а.с.53-57), позов ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку з помісячним розрахунком індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

На виконання вказаного рішення суду, 28.04.2020 позивачу було виплачено 18679,29 грн індексації його грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 (а.с.42-43).

За змістом довідки Військової частини НОМЕР_2 від 29.04.2020 №272 сума індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, що належить до виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, обчислена з врахуванням базового місяця серпень 2015 року (а.с.15).

У зв`язку з тим, що перерахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 здійснено без урахування базового місяця - січень 2008 року, 11.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою про здійснення перерахунку індексації такого грошового забезпечення із врахуванням базового місяця - січень 2008 року. Крім того, просив надати йому довідку із вказанням помісячно нарахування індексації за період з 01.02.2008 по 28.02.2018 (а.с.16).

Листом від 26.06.2020 за №501/20/569 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що індексація грошового забезпечення виплачувалася йому по грудень 2015 року встановленим порядком з врахуванням серпня 2015 року як останнього базового місяця (місяця, в якому відбулося збільшення доходів позивача), а з 01.01.2016 не здійснювалося. На підставі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі №460/4409/19 було здійснено нарахування та виплату індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з встановленням місяця підвищення доходів (базового місяця) серпень 2015 року. Крім того, зазначено, що ВЧ НОМЕР_1 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 з 01.01.2020. Інформація стосовно виплаченої позивачу індексації доходів з 01.02.2008 у Військовій частині НОМЕР_2 відсутня (а.с.17-18).

При цьому, довідку із вказанням помісячно нарахування індексації за період з 01.02.2008 по 28.02.2018 позивачу не надано.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця - січень 2008 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закону №2011-XII).

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст.2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст.4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.6 Закону №1282-XII, у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно з п.5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до п.6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 Порядку №1078).

Слід зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Відтак, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону №1282-XII, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

На підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

За змістом розрахунку ВЧ НОМЕР_1 від 31.08.2020 №501/26/1/78 (а.с.51) суми індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, що виплачені ОСОБА_1 за період з 01.02.2008 по 31.12.2015, обчислені з врахуванням базових місяців: квітень 2013 року; вересень 2013 року; січень 2014 року; грудень 2014 року; серпень 2015 року; грудень 2015 року.

При цьому, вказаний розрахунок не містить відомостей про застосування базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з лютого 2008 року по березень 2013 року.

Зі змісту розрахунку ВЧ НОМЕР_1 від 31.08.2020 №501/26/1/77 (а.с.52) судом встановлено, що суми індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, що належать до виплати ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, обчислені з врахуванням базового місяця - грудень 2015 року.

Щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення позивача, суд зазначає таке.

Враховуючи положення Порядку №1078 місяць, в якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №1294), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з абз.4-5 п.5 Порядку №1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

В свою чергу схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою №1294, яка набрала чинності з 01.01.2008.

В подальшому після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова №704), якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Позивач ствердив, а відповідач не заперечив, що у спірному періоді його грошове забезпечення збільшувалось за рахунок виплати щомісячної додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та наказу Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України", яка виплачувалась йому у розмірі 20% місячного грошового забезпечення з 01.04.2013, у розмірі до 40% місячного грошового забезпечення з 01.09.2013 та у розмірі до 60% з 01.01.2014.

Водночас, суд зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода не включалася до складу грошового забезпечення, з якого здійснювалося обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п.8 наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України" від 15.11.2010 №595, розмір винагороди встановлювався наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Відтак, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови №704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача щодо в період з 01.01.2008 по 28.02.2018 посадові оклади військовослужбовців були незмінними.

При цьому, суд вважає необґрунтованою та безпідставною позицію відповідача, що збільшення додаткових видів доплат призвело до суттєвого щомісячного збільшення грошового забезпечення позивача, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Так, відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 08.08.2017 №48/0/66-17 на запит Департаменту фінансів Міноборони від 18.07.2017 № 248/3/9/1/863, зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.

У абзаці 5 пункту 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Відтак, збільшення грошового забезпечення військовослужбовця за рахунок додаткових видів доплат без зміни посадового окладу не впливає на розмір індексації грошового забезпечення, а тому квітень 2013 року, вересень 2013 року, січень 2014 року, грудень 2014 року, серпень 2015 року та грудень 2015 року не повинні визначатися як базові місяці при нарахуванні суми індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.02.2008 по 28.02.2018.

Таким чином, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що підвищення грошового забезпечення позивача у квітні 2013 року, вересні 2013 року, січені 2014 року, грудні 2014 року, серпні 2015 року та грудні 2015 року перевищило суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу та яка мала нараховуватися із базового місяця січень 2008 року.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Водночас, суд зауважує, що оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода не носить постійного характеру, не була основною та змінювалась (збільшувалась), а з 01.03.2018 скасована, тому така складова грошового забезпечення не повинна впливати на розмір індексації грошового забезпечення.

Суд також не бере до уваги покликання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", позаяк запроваджене такою постановою Уряду підвищення грошових доходів працівникам бюджетної сфери не стосується військовослужбовців.

Аналіз встановлених судом обставин за результатом дослідження доказів в матеріалах справи дає підстави для висновку, що за період з 01.02.2008 по 28.02.2018 позивачу нарахування індексації здійснювалось неправильно, що призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу невірно було встановлено базовий місяць у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення.

При цьому, суд визнає безпідставним посилання відповідача на обмежене фінансування, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Суд також зазначає, що відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі №825/694/17, від 23.10.2019 у справі №825/1832/17, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу з 01.02.2008 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця іншого ніж січень 2008 року, порушують гарантії щодо грошового забезпечення військовослужбовця.

Водночас, суд враховує, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі №460/4409/19, яке набрало законної сили, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018. При цьому, базовий місяць для обрахунку індексації судом не визначався, а спір щодо визначення базового місяця судом в межах вказаної справи не вирішувався.

Відтак, право позивача щодо отримання індексації грошового забезпечення у встановленому розмірі підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 28.02.2018 з визначенням базового місяця - січень 2008 року, з врахуванням виплачених сум.

З огляду на те, що відповідачем на звернення позивача не надано довідку про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за вищевказаний період, що відповідач не заперечує, а в ході судового розгляду справи підтверджено наявність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення за такий період з урахуванням базового місяця січень 2008 року, суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача надати позивачу довідку із зазначенням помісячного нарахування індексації за період з 01.02.2008 по 28.02.2018 також підлягає задоволенню.

Щодо покликання відповідача на те, що з розпорядником бюджетних коштів, у тому числі щодо діючих і звільнених військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , є військова частина НОМЕР_2 , суд зазначає таке. Відповідно до проаналізованих вище приписів чинного законодавства, обов`язок нарахувати та виплатити працівнику всі належні при звільненні виплати, у тому числі й індексацію грошового забезпечення, покладено на роботодавця, яким у спірних правовідносинах є військова частина НОМЕР_1 . Таким чином, та обставина, що відповідач знаходиться на розрахунково-фінансовому забезпеченні в іншій військовій частині, не виключає та не спростовує обов`язку відповідача поновити порушене право позивача. Більш того, суд зауважує, що з долучених до відзиву доказів встановлено, що за аналогічних обставин військовою частиною НОМЕР_1 виконано судове рішення у справі № 460/4409/19. Отже, суд вважає, що наведені аргументи відповідача не впливають на оцінку спірних правовідносин.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до статті 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Виплата індексації доходів є складовою грошового забезпечення.

В аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що поняття грошове забезпечення і заробітна плата, які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в частині другій статті 233 КЗпП України визначенням законодавство про оплату праці та, відповідно, звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежується будь-яким строком.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25.04.2019 у справі №804/496/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №360/3359/19.

Враховуючи наведені вище положення, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з метою захисту порушеного права не пропущено, оскільки працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державник гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 1 лютого 2008 року по 28 лютого 2018 року із встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 лютого 2008 року по 28 лютого 2018 року з визначенням базового місяця - січень 2008 року, з врахуванням фактично виплачених сум, та надати ОСОБА_1 довідку із вказанням помісячного нарахування індексації за період з 1 лютого 2008 року по 28 лютого 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 січня 2021 року.

Суддя Н.О. Дорошенко