Справа № 490/10910/16-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 490/10910/16-а

Головуючий І інстанції Чулуп О.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2019 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення вітсутня) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельного інспекції у Миколаївській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із адміністративним позовом до Управління ДАБК у Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати складений відносно нього протокол від 22.09.2016 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.188-42 КУпАП;

- призупинити виконавче провадження Заводського відділу ДВС м.Миколаєва з виконання постанови №290 від 24.11.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. (т.б. 8500х2).

Свої позовні вимоги позивач, посилаючись на приписи п.4.3 Порядку №273 від 09.12.2000р. (який втратив чинність ще 19.1.2010р. на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку №13), обґрунтовував тим, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення є незаконним, оскільки дозвіл на здійснені ним спірні будівельні роботи був не потрібен, так як він лише влаштовував нове мостіння (фундамент) навкруги своєї квартири, розташованої на 1-му поверсі, з метою охорони грунту під фундаментом від розмивання (перезволоження).

28.09.2018р. ОСОБА_1 надав до суду заяву (а.с.71), якою, не відмовившись від первісних п/вимог, уточнив свої позовні вимоги та просив визнати незаконною та скасувати постанову Управління ДАБК у Миколаївській області №290 від 24.11.2015 року.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2019 року у адміністративний позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а постанову Управління ДАБК у Миколаївській області №290 від 24.11.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.7 ст.96 КУпАП - залишено без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, позивач 15.05.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.08.2019 року та прийняти нове, яким задовольнити усі заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі.

21.05.2020 року матеріали даної справи разом із апеляційною скаргою позивача надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020р. вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати апелянтом судового збору.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 року відрито апеляційне провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

29.10.2015 року керівником Управління ДАБІ, на підставі п.7 Порядку №553 та звернення фізичної особи - гр. ОСОБА_2 вх.№Б-271-22-15 від 28.10.2015р. про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства, виписано направлення №937 про проведення «позапланової» перевірки об`єкта реконструкції, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо дотримання власником цієї квартири ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил.

16.11.2015 року за результатами проведеної за участю позивача ОСОБА_1 вказаної вище позапланової перевірки, посадовою особою Управління ДАБІ Марштупа М.М. складено Акт, в якому було зафіксовано факт виконаних позивачем без будь-яких дозвільних документів будівельних робіт з будівництва будівлі невизначеного призначення, а саме - зведення стрічкового фундаменту з метою прибудови балкону до квартири №3 .

В той же день, т.б. 16.11.2015р., посадовою особою Управління ДАБІ відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було складено протокол про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП, в якому, окрім іншого, позивача під підпис було повідомлено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення (т.б. на 09год 00хв. 24.11.2015р.), 2-й примірник якого, останній отримав 16.11.2015р. (а.с.45).

Крім того, того ж дня, т.б. 16.11.2015р., на адресу ОСОБА_1 також було винесено і Припис №331 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства до 16.08.2016р., 2-й примірник якого останній отримав теж в той же день, т.б. 16.11.2015р. (а.с.44).

24.11.2015 року головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ Марштупа М.М., за результатами розгляду вказаних вище матеріалів адміністративного правопорушення, в присутності позивача, було прийнято постанову №290, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 8500 грн., 2-й примірник якої, останній отримав під підпис в той же день, т.б. 24.11.2015р. (а.с.46).

В подальшому, т.б. 24.10.2016р., ст.державним виконавцем Заводського відділу ДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Єлькіною О.В., на підставі заяви «стягувача» (УДАБІ) від 21.10.2016р., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52714919 з виконання постанови №290 від 24.11.2015р. про стягнення з «боржника» ОСОБА_1 (в порядку ст.308 КУпАП) штрафу у подвійному розмірі - 17000 грн. (а.с.14), яка у даному провадженні (т.б. по справі №490/10910/16а) фактично не оскаржується.

Далі, т.б. 22.09.2016р., посадовою особою Управління ДАБІ Марштупа М.М., з метою перевірки виконання позивачем вимог попереднього Припису №331 від 16.11.2015р., було проведено повторну «позапланову» перевірку, за результатами якої складено Акт, яким встановлено факт зупинення позивачем самовільних будівельних робіт, а також факт не оформлення останнім дозвільних документів на право проведення цих будівельних робіт, що, в свою чергу, є порушенням вимог абз.3 п.14 Порядку №553 від 23.05.2011р. (а.с.10).

В той же день, т.б. 22.09.2016р., посадовою особою Управління ДАБІ відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було складено протокол про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, в якому, окрім іншого, позивача було повідомлено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення (т.б. на 09год. 00хв. 04.10.2016р.) (а.с.6,54).

Крім того, того ж дня, т.б. 22.09.2016р., на адресу ОСОБА_1 також було винесено ще один Припис №331 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства до 22.12.2016р. шляхом добровільного знесення самочинного об`єкта будівництва (а.с.8).

Копії вказаних вище протоколу та припису від 22.09.2016р. були направлені 01.11.2016р. на адресу позивача по пошті рекомендованим листом та отримані останнім 07.11.2016р., про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с.56).

В подальшому, т.б. 04.10.2016 року головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ Марштупа М.М., за результатами розгляду вказаних вище матеріалів адміністративного правопорушення, було прийнято постанову №241, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено штраф у розмірі 6800 грн. (а.с.55), яка, в свою чергу, у даному провадженні (т.б. по справі №490/10910/16а) фактично не оскаржується.

Отже, фактично не погоджуючись зі спірними протоколом від 22.09.2016р. та постановою відповідача №290 від 24.11.2015р., позивач 14.11.2016р. звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконною і скасування постанови №290 від 24.11.2015р., суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності цих позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій відповідача та процедури проведення ним первісної перевірки, за результатами якої було цілком законно винесено спірну постанову.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх частково необґрунтованими та зробленими з грубими порушеннями норм процесуального права.

До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про архітектурну діяльність», Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», «Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного інспекції» (затв. Постановою КМУ від 23.05.2011р. №553), «Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт» (затв. Постановою КМУ від 13.04.2011р. №466), ЦК України та іншими законодавчими актами, в редакціях, що діяли на момент проведення спірних перевірок та винесення позивачем оскаржуваних рішень.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011р. встановлює правові і організаційні основи містобудівної діяльності та спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI, «державний архітектурно-будівельний контроль» - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного інспекції в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, приписами п.п.2,5 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного інспекції» (затв. Постановою КМУ від 23.05.2011р. №553) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється шляхом проведення «планових» і «позапланових» перевірок за територіальним принципом та з дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Пунктом 7 вказаного Порядку №553 передбачено, що «позаплановою» перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного інспекції.

Однією ж з основних підстав для проведення такої «позапланової» перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.47).

Як свідчать матеріали справи та зміст вказаної вище заяви від 10.11.2015р., ОСОБА_1 , з метою енергозбереження та поліпшення умов проживання вирішив прибудувати до своєї квартири №3 балкон, для чого в жовтні-листопаді 2015р., без будь-яких дозвільних документів, виконав будівельні роботи з будівництва фундаменту, що підтверджується наявною в матеріалах справи власноручною заявою позивача від 10.11.2015р. та фото-фіксацією (а.с.47,53).

Далі, як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи та вже зазначалося вище, керівником Управління ДАБІ у Миколаївській області, на підставі звернення фізичної особи - гр. ОСОБА_2 (сусід) від 29.10.2015р. про порушення ОСОБА_1 , як суб`єктом містобудування, вимог містобудівного законодавства, а також на підставі п.7 Порядку №553, було видано направлення №937 про проведення «позапланової» перевірки об`єкта реконструкції, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо дотримання власником цієї квартири вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил.

Як видно з матеріалів справи, за результатами вказаної вище «позапланової» перевірки, яка, в свою чергу, у відповідності до вимог п.9 Порядку №55, проводилася в присутності позивача, складено Акт від 16.11.2015р., в якому було зафіксовано факт виконаних позивачем без будь-яких дозвільних документів будівельних робіт з будівництва будівлі невизначеного призначення, а саме - зведення стрічкового фундаменту з метою прибудови балкону до квартири №3 .

Також, з матеріалів справи та письмового відзиву на позов вбачається, що в той же день, т.б. 16.11.2015р., посадовою особою Управління ДАБІ відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було складено 1-й протокол про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП, в якому, окрім іншого, позивача під підпис було повідомлено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення (т.б. на 09год. 00хв. 24.11.2015р.), 2-й примірник якого, останній отримав 16.11.2015р. (а.с.45).

Окрім того, того ж дня, т.б. 16.11.2015р., на адресу ОСОБА_1 також було винесено і 1-й Припис №331 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства до 16.08.2016р., 2-й примірник якого останній отримав теж в той же день, т.б. 16.11.2015р. (а.с.44) і який, в свою чергу, позивач до цього часу у будь-який спосіб не оскаржив.

Доказів зворотного, позивач не представив, не містять таких доказів і матеріали справи.

В подальшому, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, 24.11.2015 року головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ Марштупа М.М., за результатами розгляду вказаних вище матеріалів адміністративного правопорушення, знову ж таки в присутності позивача, було прийнято постанову №290, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 8500 грн.

При цьому, одночасно слід звернути увагу на той факт, що 2-й примірник вказаної вище постанови від 24.11.2015р., яка наразі фактично оскаржується по даній справі, позивач особисто отримав під власноручний підпис в той же день, т.б. 24.11.2015р. (а.с.46).

В подальшому, як видно з матеріалів справи, 24.10.2016р. ст.державним виконавцем Заводського відділу ДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Єлькіною О.В., на підставі заяви «стягувача» (т.б. Управління ДАБІ у Миколаївській області) від 21.10.2016р., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52714919 з виконання постанови №290 від 24.11.2015р. про стягнення з «боржника» ОСОБА_1 (в порядку ст.308 КУпАП) штрафу у подвійному розмірі - 17000 грн. (а.с.14), яка, в свою чергу, у даному провадженні (т.б. по справі №490/10910/16а) фактично не оскаржується.

Далі, апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що 22.09.2016р. посадовою особою Управління ДАБІ Марштупа М.М., з метою перевірки виконання позивачем вимог попереднього Припису №331 від 16.11.2015р., було проведено ще одну «позапланову» перевірку, за результатами якої складено Акт від 22.09.2016р., яким встановлено факт зупинення позивачем самовільних будівельних робіт, а також факт не оформлення останнім дозвільних документів на право проведення цих будівельних робіт, що, в свою чергу, є порушенням вимог абз.3 п.14 Порядку №553 від 23.05.2011р. (а.с.10).

Як свідчать матеріали справи, в той же день, т.б. 22.09.2016р., посадовою особою Управління ДАБІ відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було складено протокол про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, в якому, окрім іншого, позивача було повідомлено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с.6,54), який наразі оскаржується позивачем у даній справі.

Крім того, колегією суддів встановлено, що 22.09.2016р. на адресу ОСОБА_1 також було винесено ще один Припис №331 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства до 22.12.2016р. шляхом добровільного знесення самочинного об`єкта будівництва (а.с.8), який, в свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, був оскаржений позивачем до Миколаївського окружного адміністративного суду, який своєю постановою від 19.04.2017р. по справі №814/2413/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017р., відмовив у задоволенні цього позову.

При цьому, судова колегія також одночасно вважає за необхідне звернути увагу й на те, що копії вказаних вище протоколу від 22.09.2016р. та припису від 22.09.2016р. були направлені 01.11.2016р. на адресу позивача по пошті рекомендованим листом та отримані останнім 07.11.2016р., про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с.56).

В подальшому, як видно з матеріалів справи, 04.10.2016 року головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ Марштупа М.М., за результатами розгляду вказаних вище матеріалів адміністративного правопорушення (т.б. акту перевірки, протоколу та припису від 22.09.2016р.), було прийнято постанову №241, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено штраф у розмірі 6800 грн. (а.с.55), яка, в свою чергу, у даному провадженні (т.б. по справі №490/10910/16а) фактично не оскаржується.

Доказів зворотного позивач не представив, не містять таких доказів, які б підтверджували факт оскарження вказаної вище постанови №241 від 04.10.2016р. і матеріали справи. Навпаки, зі змісту відповіді Заводського відділу ДВС у м.Миколаєві №632 від 06.01.2021р. видно, що по зазначеній постанові №241 від 04.10.2016р. ще в листопаді 2016р. було відкрито виконавче провадження ВП №52827424, яке в подальшому постановою державного виконавця від 18.05.2020р. було закрито у зв`язку з його виконанням (т.б. фактичною сплатою позивачем штрафу).

Так, що стосується заявлених позивачем у своєму адміністративному позові від 14.11.016р. позовних вимог щодо визнання незаконним і скасування складеного відносно нього протоколу від 22.09.2016р. про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.188-42 КУпАП (на яких наполягає у позові та апеляційній скарзі позивач), які суд 1-ї інстанції чомусь взагалі не розглянув та не прийняв по ним жодного процесуального рішення, то судова колегія з цього приводу зазначає наступне.

Як слідує зі змісту положень п.11 Порядку №553, посадові особи органів ДАБК під час проведення перевірок мають право, зокрема: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, та затвердженим проектним вимогам; 11) здійснювати фіксування процесу перевірки з використанням фото/відео/аудіо техніки.

Так, як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалося вище, посадові особи відповідача, діючи у відповідності до вказаних у п.11 Порядку №553 вимог, склали за результатами 2-х проведених позапланових перевірок: 2 акта - від 16.11.2015р. і 22.09.2016р., 2 протоколи про адміністративні правопорушення - від 16.11.2015р. і 22.09.2016р. (який оскаржується), 2 приписи - від 16.11.2015р. і 22.09.2016р., а також 2 постанови - №290 від 24.11.2015р. (яка оскаржується) і №241 від 04.10.2016р. (яка реалізована і виконана), копії яких були вручені позивачу як під підпис (т.б. в той же день), так і направлені на адресу останнього поштою, які він отримав 07.11.2016р.

При цьому, одночасно необхідно звернути увагу на те, що винесений на адресу позивача 1-й припис №331 від 16.11.2015р. про усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (2-й примірник якого, як і 2-й примірник акту і протоколу, був отриманий ним в той же день), який обов`язковий для виконання (пп.3 п.11 Порядку №553), ні у встановлений в ньому строк, ні до цього часу, позивачем так і не був в повному обсязі ані виконаний ані, ані оскаржений. У скасуванні ж 2-го припису №331 від 22.09.2016р., як вже зазначалося вище, позивачу було відмовлено постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.04.2017р. по справі №814/2413/16, яка набрала законної сили на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017р.

Як слідує зі змісту приписів ч.2 ст.2 та п.1 ч.2 ст.17 КАС України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлений інший порядок судового провадження. Юрисдикція (компетенція) ж адміністративних судів, зокрема, поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з тим, оскаржуваний позивачем, з порушенням встановленого ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) строку, протокол від 22.09.2016р. про адміністративне правопорушення, складений головним інспектором будівельного нагляду Відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Миколаївській області за невиконання 1-го Припису №331 від 16.11.2015р. (який позивачем не оскаржений), фактично не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а його складання є лише одним із складових (проміжних) етапів процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності і жодним чином не викликає настання, зміну чи припинення прав або обов`язків позивача.

Тобто, сам по собі протокол від 22.09.2016р. про адміністративне правопорушення ніяким чином не порушує прав позивача. Належним же об`єктом (предметом) оскарження у цих правовідносинах, в даному випадку, є постанова відповідача №241 від 04.10.2016р., яка була прийнята за результатами розгляду вказаного протоколу і яку, в свою чергу, позивач не оскаржив та взагалі вже виконав, т.б. реально сплатив штраф, про що свідчить постанова державного виконавця ВП №52827424 від 18.05.2020р.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість і безпідставність цих позовних вимог та вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні.

Також, апеляційний суд вважає необхідним відмовити і у задоволенні інших, заявлених 14.11.2016р. у первісному позові, разом із оскарженням 2-го протоколу від 22.09.2016р., позовних вимог - щодо призупинення виконавчого провадження (ВП №52714919) Заводського відділу ДВС м.Миколаєва з виконання постанови №290 від 24.11.2015р. (прийнятої за результатами розгляду 1-го протоколу від 16.11.2015р.) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки позивач (офіційно зареєстрований у Заводському районі м.Миколаєва, а.с.4) у своєму позові, поданому до Центрального районного суду м.Миколаєва, не визначив Заводський відділ ДВС у м.Миколаєві ПМУ МЮ (який теж, як і позивач, знаходиться у Заводському районі м.Миколаєва) відповідачем (стороною) по даній справі, не зазначив жодної правової підстави для прийняття такого рішення, а також не оскаржив постанову державного виконавця від 24.10.2016р. про відкриття цього виконавчого провадження ВП №52714919 (яке на цей час ще триває) та саму постанову Управління ДАБІ №290 від 24.11.2015р., позовні вимоги щодо скасування якої з`явилися лише тільки у зв`язку з поданням невстановленої КАС України форми заяви від 28.09.2018р. (т.б. майже ніж через 2 роки) про уточнення п/вимог.

Що ж стосується безпосередньо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови Управління ДАБК у Миколаївській області №290 від 24.11.2015р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.96 КУпАП (копію якої він отримав 24.11.2015р.), заявлених ним у заяві про уточнення п/вимог від 28.09.2018р. (т.б. майже ніж через 3 роки), то останні, на думку судової колегії, підлягають залишенню без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 чинного КАС України, т.б. у зв`язку із пропуском позивачем без поважних причин встановленого ч.2 ст.122 КАС України і ст.289 КУпАП 10-денного строку звернення до адміністративного суду із цими позовними вимогами, відсутності мотивованої заяви про його поновлення та поважних причин.

При цьому, одночасно також необхідно звернути увагу й на той факт, що ці позовні вимоги раніше вже були предметом судового розгляду, про що свідчить наявна в матеріалах даної справи ухвала Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.04.2016р. по справі №490/11495/15а (яка набрала законної сили на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016р.) про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління ДАБК у Миколаївській області про скасування протоколу, припису та постанови №290 від 24.11.2015р.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та грубо порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, або залишити позовну заяву без розгляду повністю чи частково.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним і скасування протоколу від 22.09.2016р. та призупинення виконавчого провадження ВП №52714919 з виконання постанови №290 від 24.11.2015р., та залишення без розгляду позовних вимог щодо скасування постанови №290 від 24.11.2015р.

Керуючись ст.ст.287,289,308,311,315,317,319,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2019 року - скасувати та прийняти нове.

Позовні вимоги, викладені у заяві ОСОБА_1 від 28.09.2018р. щодо визнання незаконною та скасування постанови Управління ДАБК у Миколаївській області №290 від 24.11.2015 року - залишити без розгляду.

В іншій частині адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 06.01.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко