Справа № 420/14311/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
06 січня 2021 року м. Одеса
Ухвалою від 18 грудня 2020 року визнано причини, викладені в заяві про поновлення строку звернення до суду неповажними та позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин поважності пропуску строку звернення до суду та надання відповідних доказів, які підтверджують дані обставини.
До суду 05 січня 2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та відкрити провадження у справі.
До заяви додано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій на обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду, позивач зазначив, що підставою для подання позову стала неправомірна відмова в отриманні пенсії. Неправомірність відмови пов`язана з тим, що відмова була надана з тих підстав, що позивач на момент звернення із заявою про отримання пенсії не досяг 45-ти річного віку. Відмова у призначенні пенсії є актом, який як на момент 2008 року так і на теперішній час не дозволяє позивачу, загальний трудовий стаж якого становить 33 роки 5 місяців 13 днів, а спеціальний трудовий стаж у структурах МВС - 21 рік 5 місяців днів, реалізувати своє право на отримання пенсії. Тобто вказана відмова є актом, який зумовив триваюче порушення права та не просто звузив соціальні гарантії позивача, а фактично нівелював їх.
Також, позивач зазначив, що неодноразово звертався до уповноважених органів із відповідними зверненнями про призначення йому пенсії ї як колишньому військовослужбовцю, що підтверджується листом Управління МВС України в Одеській області від 23.03.2005 р. № 9/Б-ПЗ/ІІ та листом Департаменту роботи з персоналам МВС України від 12.05.2005 р. № 6/1/1-Б-1705.
Таким чином, позивач вважає, що враховуючи ту обставину, що відмова є актом, який на даний момент перешкоджає позивачу реалізувати свої соціальні гарантії, а також ту обставину, що відмова с абсолютно незаконною (незаконний акт індивідуальної дії зумовив триваюче порушення права), просив поновити строк звернення до суду.
Розглянувши вказану заяву, суд вважає, що позивачем не наведені інші причини пропуску строку звернення до суду, а тим, які зазначені у заяві, щодо триваючого порушення права позивача, необізнаності позивача щодо неправомірності відмови, судом надана правова оцінка ухвалою від 18 грудня 2020 року.
Суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
При цьому поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року по справі № 473/2236/17.
Позивачем не наведені такі причини, які носять об`єктивний характер та не залежали жодним чином від позивача.
Посилання позивача на триваючий характер порушеного права, оскільки відмова у призначенні пенсії є актом, який як на момент 2008 року та і на теперішній час не дозволяє позивачу реалізувати своє право на отримання пенсії, відхиляються судом, оскільки дані правовідносини не мають триваючого характеру.
Так, предметом спору є визнання протиправним та скасування акту у формі листа від 04 листопада 2008 року № 6/1/1-Б-3254, яким позивачу відмовлено у розгляді його звернення щодо сприяння у вирішенні питання призначення пенсії по лінії МВС та саме наданням відповіді на звернення позивача, ці відносини були припинені.
В той час, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб», заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
Згідно з ст. 49 цього Закону, пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.
В такій самій редакції були вказані статті Закону на час надання відповіді від 04 листопада 2008 року № 6/1/1-Б-3254.
Таким чином, позивач не позбавлений можливості реалізації права на призначення пенсії.
Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Оцінюючи доводи наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що позивачем не вказано інші підстави для поновлення строку, а наведеним обставинам судом надана оцінка в ухвалі від 18 грудня 2020 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Також згідно з п. 9 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається, якщо, у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.
Суд зазначає, що за конкретними обставинами кожної справи суд оцінює докази кожний окремо та у їх сукупності, тому за конкретними обставинами у цій справі, суд доходить висновку, що позивач не довів поважності пропуску строку звернення до суду більш ніж на десять років з дати отримання відповіді на своє звернення з питання сприяння у вирішенні питання призначення пенсії, а тому позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) має бути повернутий позивачу.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 169,256,293,295, 297 КАС України, суддя, -
Ухвалу про повернення заяви разом з доданими до неї документами невідкладно надіслати позивачу.
Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.ст.293,295,297 КАС України, з урахуванням пп. 15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко