Справа № 460/3084/20
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 грудня 2020 року

Київ

справа №460/3084/20

адміністративне провадження №К/9901/35197/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України,

третя особа Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :
17 грудня 2020 року Міністерство оборони України (далі також - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом касаційного оскарження у даній справі є визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності після звільнення з військової служби, внаслідок виконання обов`язків військової служби та зобов`язання призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.

У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими задоволено позов ОСОБА_1 , прийнято з порушенням судом норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів, у касаційній скарзі заявник зазначає, що в оскаржуваних судових рішеннях суди неправильно застосували норми матеріального права, зокрема пункт 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 у зв`язку з цим, дійшли, на думку скаржника, помилкових висновків, що надані позивачем документи (зокрема, протокол засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1507 від 06 квітня 2016 року, довідки про нагородження двома медалями «За бойові заслуги» та «За відвагу», відомості з нагородного листа) достеменно доводять, що отримані ним у 1988 році під час військової служби на території країни, де в той час велись бойові дії, а саме в Республіці Афганістан, закрита черепно-мозкова травма у вигляді контузії головного мозку та вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки, спини, лівої ноги, жодним чином не пов`язані з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Скаржник, вважаючи необґрунтованим оскаржувані судові рішення, зазначив, що суди першої та апеляційної інстанції неправильно застосували до вказаних правовідносин (суть яких полягає у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності після звільнення з військової служби) правову позицію, відповідно до якої, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво), не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення, а неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування, що висловлена у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі Судова палата) від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18. Крім того, Судовою палатою у цій справі також було зазначено, що копія витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії не містить інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
З огляду на наведені доводи касаційної скарги, колегія суддів встановила наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження. Під час розгляду справи у касаційному порядку, Суд здійснить перевірку необхідності врахування у спірних правовідносинах висновків Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, висловлених у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18.

Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає за необхідне здійснити касаційний перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у зазначеній справі.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Разом з касаційною скаргою скаржником подано заяву про зупинення виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року, яке буде розглянуто судом в порядку підготовки справи до касаційного розгляду відповідно до статті 340 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

2. Витребувати з Рівненського окружного адміністративного суду справу № 460/3084/20.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи строк до 20 січня 2021 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Встановити для учасників справи строк до 20 січня 2021 року для подання до суду заперечення щодо заяви про зупинення виконаннярішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року.

6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Я.О. Берназюк
В.М. Бевзенко
Н.В. Коваленко