Справа № 310/7602/20
Суддя: Дубровська Н. М.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/7602/20
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання - Гоноболіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовує тим, що 07.10.2020 отримав постанову головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шимкова Я.Й. серії АС № від 07.09.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. за те, що він нібито 07.09.2020 року о 16-48 год. на вул. Пушкінській, 14 в м. Києві здійснив зупинку транспортного засобу КІА MAGENTIS, номерний знак НОМЕР_1 ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 и) Правил дорожнього руху. До постанови долучено фотографії із зображенням автомобіля. 07.09.2020 року о 16-41 год. автомобіль було евакуйовано на штрафмайданчик.

10.09.2020 року ним було подано заяву до Департаменту транспортної інфраструктури про видачу постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказану постанову з матеріалами фотофіксації він отримав тільки 07.10.2020 року на електронну адресу.

З вказаною постановою він не згоден та вважає її такою, що прийнята з порушенням норм КУпАП, оскільки інспектором з паркування, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано і не відображено у постанові від 07.09.2020: чи було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, а саме чи здійснив він стоянку чи зупинку автомобіля, чи було створено перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, не зазначено яким чином і за допомогою якого пристрою було здійснено заміри 10м. відстані від зупинки транспортного засобу до прилеглої території, не зазначено від якої саме прилеглої території було здійснено зупинку.

Внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, інспектор з паркування 07.09.2020 року, в порушення вимог ст.265-4 КУпАП, здійснив тимчасове затримання транспортного засобу КІА MAGENTIS, номерний знак НОМЕР_1 , із доставлянням його на спеціальний майданчик. Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу йому на руки до цього часу так і не видали. У постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності від 07.09.2020 про складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу 07.09.2020 року також нічого не зазначено, що є порушенням вимог ст. 265-4 КУпАП.

З огляду на викладені вище обставини, вважає, що дії інспектора з паркування щодо складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправними, оскільки вона була складена за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому зазначає, що 07.09.2020 біля 16-41 год. поставив свій автомобіль на лівій стороні дороги з одностороннім рухом, в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки», на місці спеціально відведеному для стоянки автомобілів, яке позначено дорожньою розміткою 1.1, яка, зокрема, позначає межі покриття місць для стоянки ДТЗ. Тобто ним було здійснено стоянку, а не зупинку автомобіля. Вказане підтверджується і фотозображеннями, які додані до протоколу відповідачем, на яких видно, що його автомобіль стоїть на дорожній розмітці, позначеній лініями білого кольору. При цьому інспектором з паркування не сфотографовано дорожній знак 5.38, який стоїть в цій зоні, тильну сторону якого видно на фото №4 позаду його автомобіля. Попереду його автомобіля на дорожньому полотні нанесена дорожня розмітка 1.10.2 жовтого кольору «Позначення місця, де заборонено стоянку ТЗ», за межі якої він не заїжджав, що також підтверджується фотознімками доданими до протоколу. На підтвердження того, що він 07.09.2020 здійснив стоянку свого автомобіля в місці дії знаку 5.38, надав суду фотознімок місця події, який було здійснено ним після складення постанови, на якому зображено місце де він здійснив стоянку автомобіля і розташований на цьому місці знак 5.38. Дорога, на якій стояв його автомобіль, є дорогою з одностороннім рухом, з двома смугами руху. Так, на фото №2, яке додано до протоколу, і на фото №5, яке здійснено ним, видно, що знак 3.34 «Зупинка заборонена» стоїть справа з боку правої смуги руху. За приписами розділу 3 ПДР дія знаків 3.34-3.35 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Просив скасувати постанову головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шимкова Я.Й. серії АС № від 07.09.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у судове засідання не прибув, надіслав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП та відповідно не спростовано правомірність дії інспектора з паркування при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.09.2020 серії АС № .

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що постановою головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шимкова Я.Й. серії АС № від 07.09.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Інспектором встановлено, що ОСОБА_1 07.09.2020 року о 16-48 год. на вул. Пушкінській, 14 в м. Києві здійснив зупинку транспортного засобу КІА MAGENTIS, номерний знак НОМЕР_1 ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 и) Правил дорожнього руху. До постанови долучено фотознімки із зображенням автомобіля (а.с. 9, 10-13).

Крім того, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що 07.09.2020 року о 16-41 год автомобіль КІА MAGENTIS, номерний знак НОМЕР_1 був евакуйований на штрафмайданчик.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Абзацом «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, задля висновку про наявність в діях особи складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху посадова особа, що розглянула справу про адміністративне правопорушення, мала пересвідчитись про те, що порушення правил зупинки потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження скоєння позивачем порушень пункту 15.9 «и» Правил дорожнього руху в частині зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої територій і безпосередньо в місці виїзду, а також що таке порушення, якщо воно мало місце, потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.

Також у постанові відсутня інформація про відстань місця зупинки, стоянки транспортного засобу від прилеглих територій або того факту, що зупинка відбулась безпосередньо в місці виїзду.

Так відповідно до правової позиції Верхового Суду, викладеної у постановах від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а, від 18 липня 2019 року по справі № 216/5226/16-а належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху встановлено, що зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з

причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Знаком 3.34 "Зупинку заборонено" встановлено заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Знаком 3.35 "Стоянку заборонено" встановлено заборону стоянки усіх транспортних засобів.

Дія знаків 3.34-3.35 поширюється на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4, знак 3.35 - з розміткою 1.10, при цьому зона їх дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Розділ 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху містить види дорожньої розмітки. Згідно із п.1 лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині. Жовтий колір мають лінії 1.4, 1.10.1, 1.10.2, 1.17, а також лінія 1.2, якщо нею позначаються межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. Червоно-білий колір мають лінії 1.14.3-1.14.5, 1.15. Оранжевий колір мають лінії тимчасової розмітки.

Горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

1.10.1 і 1.10.2 - позначають місця, де заборонено стоянку. Застосовується самостійно або разом із знаком 3.35 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Національним стандартом України ДСТУ 2587:2010 «Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня», який прийнятий наказом Держспоживстандарту України від 27.12.2010 року №590, встановлено основні параметри, розміри, загальні технічні вимоги розмітки автомобільних доріг та правила застосування її на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах. Згідно із п.4.2 Національного стандарту України ДСТУ 2587:2010 «Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня» основні параметри розмітки (номер,форма, колір, розміри) та призначення кожного її виду наведено в таблицях 1,2 та в додатку А.

В таблиці 1 «Види горизонтальної розмітки» під номером 1.1 позначена вузька суцільна біла лінія призначення якої є: «позначення смуг руху, розділення транспортних потоків. Позначення меж покриття, місць для стоянки ДТЗ, майданчиків для паркування, краю проїзної частини (крайова лінія)».

Під номер 1.10.2 позначено жовтий прямокутник в середині якого міститься схрещені жовті лінії. Призначення цієї розмітки: «Позначення місця, де заборонено стоянку ТЗ».

Знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Позивач зазначив, що 07.09.2020 року біля 16-41 год. він поставив свій автомобіль на лівій стороні дороги з одностороннім рухом, в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки», на місці спеціально відведеному для стоянки автомобілів, яке позначено дорожньою розміткою 1.1, яка зокрема позначає межі покриття місць для стоянки ДТЗ. Тобто позивачем було здійснено стоянку, а не зупинку автомобіля.

Зазначене підтверджується та не було спростовано відповідачем і фотозображеннями, які додані до протоколу відповідачем, на яких видно, що автомобіль позивача стоїть на дорожній розмітці, позначеній лініями білого кольору. При цьому інспектором з паркування не сфотографовано дорожній знак 5.38, який стоїть в цій зоні, тильну сторону якого видно на фото №4 позаду автомобіля позивача (а.с. 13). Попереду автомобіля позивача на дорожньому полотні нанесена дорожня розмітка 1.10.2 жовтого кольору «Позначення місця, де заборонено стоянку ТЗ», за межі якої позивач не заїжджав, що також підтверджується фотознімками доданими до протоколу (а.с. 10-13).

Факт того, що позивач 07.09.2020 року здійснив стоянку свого автомобіля в місці дії знаку 5.38, доводиться фотознімком місця події, який було здійснено позивачем, на якому зображено місце, де позивач здійснив стоянку автомобіля і розташований на цьому місці знак 5.38. (а.с. 14).

Дорога, на якій стояв автомобіль позивача, є дорогою з одностороннім рухом, з двома смугами руху, що також не було спростовано відповідачем. З фото №2 (а.с. 11), яке додано до протоколу, та з фото №5 (а.с. 14), яке здійснено позивачем, вбачається, що знак 3.34 «Зупинка заборонена» стоїть справа з боку правої смуги руху. За приписами розділу 3 ПДР дія знаків 3.34-3.35 поширюється на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Таким чином, матеріалами справи встановлено та не спростовано відповідачем, що позивач здійснив стоянку автомобіля правомірно в межах дії знаку 5.38 "Місце для стоянки".

Інспектором з паркування, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано і не відображено у постанові від 07.09.2020: чи було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, а саме чи здійснив позивач стоянку чи зупинку автомобіля, чи було створено перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, не зазначено яким чином і за допомогою якого пристрою було здійснено заміри 10м. відстані від зупинки транспортного засобу до прилеглої території, не зазначено від якої саме прилеглої території було здійснено зупинку.

Внаслідок незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектор з паркування 07.09.2020, в порушення вимог ст.265-4 КУпАП, здійснив тимчасове затримання транспортного засобу КІА MAGENTIS, номерний знак НОМЕР_1 , із доставлянням його на спеціальний майданчик. Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу а ні позивачу, а ні суду відповідачем надано не було. У постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 07.09.2020 про складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу 07.09.2020 також нічого не зазначено, що є порушенням вимог ст. 265-4 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак оскаржувана постанова встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідає та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог ч.3 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене, в діях позивача виключається наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шимкова Я.Й. серії АС № від 07.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3. ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шимкова Я.Й. серії АС № від 07.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року.

Суддя Н. М. Дубровська