Справа № 260/1725/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2020 року м. Ужгород№ 260/1725/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: представник Білчик О.Ю.,

відповідача: представник Костан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому просила визнати дії відповідача щодо відмови у скасуванні запису в Поземельній книзі та Державному земельному кадастрі про земельну ділянку №:61:002:0018 незаконними та зобов`язати відповідача скасувати у Поземельній книзі запис та у Державному земельному кадастрі реєстрацію про земельну ділянку кадастровий №:61:002:0018 в АДРЕСА_1 .

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з виявленням невідповідності конфігурації земельної ділянки на місцевості з відомостями, що зазначені у виданому їй державному акті на право власності на земельну ділянку, вона звернулася з позовом до Ужгородського міськрайонного суду про скасування такого акту. Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3943/17 позов було задоволено та скасовано Державний акт ЗК №048345 від 10.07.2006. Відомості про вказане містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі. Однак в Державному земельному кадастрі залишився запис про дану земельну ділянку, що перешкоджає позивачу реалізувати її право власності на приватизацію земельної ділянки відповідно до рішення Ужгородської міської ради №491 від 29.11.2016. З метою усунення вказаної перешкоди вона звернулася до відповідача з відповідною заявою, однак у задоволенні такої їй було відмовлено з мотивів відсутності в останнього права на самостійне скасування запису.

01 липня 2020 року позивач подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій позовні вимоги виклала в наступні редакції: «Визнати дії відповідача щодо відмови у скасуванні запису в Поземельній книзі та Державному земельному кадастрі :61:002:0018 незаконними та скасувати у Поземельній книзі запис та у Державному земельному кадастрі реєстрацію про земельну ділянку кадастровий №:61:002:0018 в АДРЕСА_1 ».

28 вересня 2020 року представник позивача подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що підставою звернення до суду були наявні в Державному земельному кадастрі помилки і недостовірні відомості щодо земельної ділянки кадастровий №:61:002:0018, які суперечать відомостям Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та перешкоджають позивачу реалізувати законне право на приватизацію земельної ділянки. Вважає, що внесені до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» Законом України від 05.12.2019 №340-ІХ зміни шляхом доповнення такої додатковою підставою для скасування державним реєстратором державної реєстрації земельної ділянки за рішенням суду, свідчать про правомірність заявленого позову.

11 листопада 2020 року відповідач подав до суду відзив на заяву про зміну предмету позову №9-7-0.7-8920/2-20 від 10.11.2020, в якому зауважує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3943/17, яким позивач обґрунтовує правомірність заявлених позовних вимог, не передбачено скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, а тому підстави для вчинення вказаних дій у державного реєстратора були відсутні. Окрім того, зазначає, що внесення державним реєстратором відомостей до Державного земельного кадастру та Поземельної книги по земельній ділянці є дискреційними повноваженнями такої посадової особи, а тому суд не вправі своїм рішенням підміняти уповноважений орган або прямо вказувати на те, які саме дії останній має вчинити.

11 грудня 2020 року представник позивача надав до суду письмові пояснення на відзив, в яких вважає безпідставним твердження відповідача про не вирішення в рішенні Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3943/17 питання щодо скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, оскільки таке приймалося відповідно до законодавства, що діяло на той момент. Разом з тим, 05 грудня 2019 року до Закону України «Про державний земельний кадастр» були внесені зміни, які вже передбачають можливість скасування державної реєстрації на підставі ухваленого судом рішення. Внесені зміни стали підставою для повторного звернення позивача до уповноваженого органу, однак незважаючи на такі їй було протиправно відмовлено у можливості реалізації її права. Стосовно посилання відповідача на свої дискреційні повноваження, зазначає, що позовні вимоги заявлені відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» та не стосуються вказівок суб`єкту владних повноважень на те, які рішення слід приймати.

В засіданні суду 17 грудня 2020 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві та додаткових поясненнях, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, обґрунтовуючи обставинами, наведеними у поданому відзиві.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 липня 2006 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) на підставі рішення ХХХІV сесії ІІІ скликання Ужгородської міської ради від 26.10.2001 було видано Державний акт серії ЗК №048345 від 10.07.2006 на право власності на земельну ділянку площею 0,0550 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер №:61:002:0018, за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з виявленням невідповідності конфігурації земельної ділянки на місцевості з відомостями, що зазначені у виданому їй державному акті на право власності на земельну ділянку, вона звернулася із заявою до Ужгородської міської ради про внесення змін у вищезазначене рішення. Рішенням VIII сесії VII скликання Ужгородської міської ради 29.11.2016 №491 було внесено зміни до рішення XXXIV сесії III скликання Ужгородської міської ради від 26.10.2001 та змінено площу ділянки із 0,0550 га на 0,1505 га.

Вказані обставини були встановлені рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду №260/664/19 від 04 листопада 2019 року, що набрало законної сили 11 грудня 2019 року, а тому згідно ст. 78 КАС України повторному доказуванню не підлягають.

У зв`язку з внесеними до рішення Ужгородської міської ради від 26.10.2001 змінами ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою про скасування державного акту серії ЗК №048345 від 10.07.2006 про право власності на земельну ділянку площею 0,0550 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер №:61:002:0018.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3943/17 від 06 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та скасовано державний акт серії ЗК №048345 від 10.07.2006 року про право власності на земельну ділянку площею 0,0550 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер №:61:002:0018.

На підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3943/17 від 06 грудня 2017 року державним реєстратором було скасовано запис про земельну ділянку кадастровий номер №:61:002:0018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

05 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області) із заявою про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,055 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер :61:002:0018 в Державному земельному кадастрі, однак у задоволенні такої було відмовлено.

Зазначена відмова була оскаржена ОСОБА_1 до Закарпатського окружного адміністративного суду, проте рішенням від 04 листопада 2019 року в адміністративній справі №260/664/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з підстав не вирішення рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3943/17 від 06 грудня 2017 року питання щодо скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

В подальшому у зв`язку зі зміною правового регулювання питання скасування державної реєстрації земельної ділянки 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою. Проте листом №Ш-296/0-0.28-312/132-20 від 03.03.2020 у задоволенні такої заяви було відмовлено. В обґрунтування причин такої відмови уповноважений орган зазначив, що в рішенні по справі №308/3943/17 від 06.12.2017 не відображено скасування державної реєстрації земельної ділянки, а лише скасовано державний акт серії ЗК №048345 від 10.07.2006 та рекомендовано заявниці привести рішення суду відповідно до чинного законодавства.

Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує її право на приватизацію наданої їй рішенням органу місцевого самоврядування земельної ділянки, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають реєстрації в Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

За змістом ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлені Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VI (надалі Закон) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону, державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Ч. 1 ст. 6 Закону передбачено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 Закону, до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Ч. 2 ст. 15 Закону передбачено, що відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в ч. 2 ст. 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав па нерухоме майно.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельною кадастр, присвоюється кадастровий номер.

При цьому нормами ч. 6 ст. 16 Закону передбачено, що єдиною підставою для скасування кадастрового номера є лише скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Порядок здійснення державної реєстрації земельної ділянки унормовано положеннями ст. 24 Закону. Так, ч.ч. 1 та 2 зазначеної статті передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключні підстави для скасування державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельної ділянки визначені ч. 10 ст. 24 Закону. При цьому суд бере до уваги те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 №340-IX зазначену правову норму було доповнено абз. 4 і 5, які передбачають можливість скасування державної реєстрації земельної ділянки у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

При цьому відповідно до вказаних законодавчих змін ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Вказані законодавчі зміни набрали чинності з 16 січня 2020 року.

Вказане узгоджується також з положеннями ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України, відповідно до яких земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:

- поділу або об`єднання земельних ділянок;

- скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;

- якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Отже, суд вважає, що з 16 січня 2020 року у державного кадастрового реєстратора виникає обов`язок на скасування державної реєстрації земельної ділянки у разі винесення судом рішення про скасування такої.

Свою відмову скасувати за клопотанням ОСОБА_1 державну реєстрацію земельної ділянки відповідач аргументував тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду №308/3943/17 від 06.12.2017 не скасовано державну реєстрацію, а тільки державний акт на право власності, тому відсутні підстави, передбачені ч. 10 ст. 24 Закону.

Оцінюючи вказані мотиви суб`єкта владних повноважень на предмет їх відповідності законодавчим нормам, суд бере до уваги наступне.

Так, в рішенні Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3943/17 від 06 грудня 2017 року дійсно скасовано тільки державний акт серії ЗК №048345 від 10.07.2006 про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0550 га кадастровий номер :61:002:0018.

Тому суд вважає, що за відсутності рішення суду про скасування державної реєстрації земельної ділянки у відповідача станом на день звернення дійсно не було підстав для скасування такої на підставі ч. 10 ст. 24 Закону, а тому позовна вимога в частині визнання дій протиправними задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд враховує те, що станом не день звернення до суду на підставі рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3943/17 від 06 грудня 2017 року було скасовано державний акт про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :61:002:0018, тобто припинено усі речові права позивача щодо зареєстрованої земельної ділянки.

Позивач заявляє, що наявність в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає можливості реалізації нею права на приватизацію вказаної земельної ділянки на підставі рішення Ужгородської міської ради №491 від 29.11.2016.

Суд вважає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до відомостей Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, 10 жовтня 2018 року було проведено державну реєстрацію скасування права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :61:002:0018.

Тому з метою ефективного захисту права ОСОБА_1 на реалізацію права власності на землю шляхом її приватизації, враховуючи скасування права власності позивача на таку, суд вважає, що наявні підстави для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки. Таке скасування не порушить прав жодних третіх осіб, а виключно надасть змогу позивачу завершити оформлення права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, вирішуючи питання належного способу захисту, суд звертає увагу позивача на те, що скасування запису в Державному земельному кадастрі відноситься до безпосередніх повноважень відповідача, які реалізуються на підставі рішення суду про скасування державної реєстрації земельної ділянки. В свою чергу суд згідно із законодавчими нормами вправі тільки скасувати державну реєстрацію земельної ділянки.

Тому, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача, суд вважає, за можливе задовольнити заявлені в цій частині позовні вимоги з урахуванням вищезазначеного.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про свої дискреційні повноваження з приводу вирішення спірних питань, оскільки право суду на скасування державної реєстрації, що в свою чергу є підставою для вчинення відповідних дій державним реєстратором, прямо передбачено нормами Земельного кодексу України та Закону.

Стосовно позовної вимоги про скасування запису в Поземельній книзі суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону, поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Вказане кореспондується також з положеннями п. 57 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051.

Запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду (п. 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру).

Таким чином, підставою для скасування запису в Поземельній книзі є відповідне рішення суду про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Тому суд вважає, що в результаті набрання відповідним рішенням суду законної сили в державного реєстратора виникне обов`язок скасувати відповідний запис в Поземельній книзі, відтак правові підстави скасування такого за рішенням суду відсутні.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна. Буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :61:002:0018 за адресою:

АДРЕСА_3 . В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна. Буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 210 грн. 20 коп. (Двісті десять грн. 20 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року).

У зв`язку з перебування головуючого судді у відпустці повний текст рішення виготовлено 31 грудня 2020 року.

СуддяР.О. Ващилін