Справа № 540/2755/19
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 січня 2021 року

м. Київ

справа № 540/2755/19

адміністративне провадження № К/9901/35082/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі №540/2755/19 за позовом ОСОБА_1 до начальника Південного офісу Держаудитслужби Муратова Олега Михайловича, Південного офісу Держаудитслужби, Державної аудиторської служби України, в.о. голови Державної аудиторської служби України Вашеки Галини Володимирівни, про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання поновити на посаді,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Південного офісу Держаудитслужби, начальника Південного офісу Держаудитслужби Муратова О.М., Держаудитслужби України, в.о. голови Держаудитслужби України Вашеки Г.В. та, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Південного офісу Держаудитслужби Муратова О.М. від 13 листопада 2019 року №411-о "Про переведення ОСОБА_1 ";

- зобов`язати начальника Південного офісу Держаудитслужби Муратова О.М. видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного сектору управління Південного офісу Держаудитслужби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Південного офісу Держаудитслужби від 27 листопада 2019 року №438-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- визнати протиправними дії Південного офісу Держаудитслужби як суб`єкта владних повноважень, що виразилися у звільненні позивачки 6 грудня 2019 року;

- зобов`язати Південний офіс Держаудитслужби нарахувати позивачці матеріальну допомогу до щорічної основної відпустки від 24 жовтня 2019 року за відпрацьований період з липня 2019 року до липня 2020 року у розмірі середньомісячної заробітної плати;

- зобов`язати Південний офіс Держаудитслужби нарахувати позивачці недоплачену частину заробітної плати за періоди тимчасової непрацездатності у наступних розмірах: 50% (до 100%) по листку непрацездатності АДЛ №743023 за період хвороби з 24 вересня 2018 року до 28 вересня 2018 року; 40% (до 100%) по листку непрацездатності АДЛ №744907 період хвороби з 11 квітня 2019 року до 19 квітня 2019 року; 100% по листку непрацездатності за період тимчасової непрацездатності з 2 грудня 2019 року до 6 грудня 2019 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Південного офісу Держаудитслужби (, 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) від 27 листопада 2019 року № 438-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного сектору Управління Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області з 7 грудня 2019 року;

- стягнуто з Південного офісу Держаудитслужби (, 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі: 29 615 (двадцять дев`ять тисяч шістсот п`ятнадцять ) грн 70 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Південний офіс Держаудитслужби звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 18 грудня 2020 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі №540/2755/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт даної статті.

Південний офіс Держаудитслужби у своїй касаційній скарзі вказує, що судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових рішень не були враховані висновки Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 26 грудня 2018 року №640/498/17-ц, від 15 вересня 2020 року №205/4196/18, від 2 квітня 2014 року №6-19цс14. Однак, правовідносини, які склались у цих справах не подібні до правовідносин, які виникли у справі №540/2755/19.

Так, у справі №640/498/17-ц правовідносини склались у зв`язку зі звільненням позивачки на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України під час її перебування у відпустці.

У справі №205/4196/18 спірні правовідносини виникли через звільнення позивача із займаної посади директора державного підприємства, за порушення ним умов контракту, під час його тимчасової непрацездатності.

У справі №6-19цс14 правовідносини склались у зв`язку зі звільненням позивачки з посади декана факультету природознавства, здоров`я людини і туризму в зв`язку із закінченням строкового трудового договору згідно пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України та звільнено з роботи за сумісництвом в період її тимчасової непрацездатності.

Натомість, правовідносини у справі №540/2755/19 виникли через звільнення позивачки з посади головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного сектору Управління Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області відповідно до частин першої і другої статті 85 Закону України "Про державну службу", через закінчення строку перебування на посаді державної служби й у зв`язку з достроковим фактичним виходом на роботу основного працівника.

Водночас варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Одночасно, Верховний Суд звертає увагу, що лише загальні посилання на неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах за відсутності посилання на відповідні постанови Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги в частині, зокрема, зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх інстанцій рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року і постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі №540/2755/19.

Окрім іншого, у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Проте, оскільки Суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що у ній не викладені передбачені КАС України підстав для касаційного оскарження, клопотання про поновлення строку на таке оскарження Суд не вирішує.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі №540/2755/19 за позовом ОСОБА_1 до начальника Південного офісу Держаудитслужби Муратова Олега Михайловича, Південного офісу Держаудитслужби, Державної аудиторської служби України, в.о. голови Державної аудиторської служби України Вашеки Галини Володимирівни, про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання поновити на посаді повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду