Справа № 380/4673/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року справа №380/4673/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Петришина А.М.,

представника відповідача Гордєєвої О.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування ухвал, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської міської ради (79000, м. Львів, пл. Ринок, 1) про визнання протиправною та скасування ухвал, зобов`язання вчинити дії з вимогами:

- визнати протиправною (нечинною) та скасувати ухвалу Львівської міської ради №5966 від 21.11.2019, 22 сесії 7-го скликання «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 »;

- визнати протиправною (нечинною) та скасувати ухвалу Львівської міської ради №6290 від 23.01.2020, 23 сесії 7-го скликання «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 »;

- зобов`язати Львівську міську винести на розгляд сесії та розглянути клопотання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) від 28.08.2015 щодо безоплатної передачі ОСОБА_1 земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: АДРЕСА_2 та будинком за адресою: АДРЕСА_3 , що не надані у власність або користування (з можливістю подальшого їх переведення до земель житлової та громадської забудови) відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку;

- зобов`язати Львівську міську раду надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: АДРЕСА_2 та будинком за адресою: АДРЕСА_3 , що не надані у власність або користування (з можливістю подальшого їх переведення до земель житлової та громадської забудови) відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку.

17.06.2020 за вх.№ 10875 позивачем подано заяву про забезпечення позову за вх. №30144, в якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом:

- зупинити в цілому дію ухвали № 5966 Львівської міської ради, 22-гої сесії 7-го скликання від 21.11.2019 "Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу па виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 ;

- заборонити Львівській міській раді (посадовим особам, структурним підрозділам, постійним та тимчасовим депутатським комісіям та робочим групам Львівської міської ради) вчиняти будь-які дії спрямовані на впровадження, вчинення будь яких дій по виготовленню та/або затвердженню, та/або погодженню проекту землеустрою щодо відведення, оформлення права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

18.06.2020 суд ухвалою відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 18.06.2020 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. 30.06.2020 за вх. № 32456 на виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви.

В період з 01 по 07 липня 2020 року головуючий суддя перебувала на лікарняному, тому рішення за наслідками виконання вимог ухвали без руху за позовною заявою ОСОБА_1 було прийнято в перший робочий день після одужання - 08.07.2020.

08.07.2020 суд ухвалою відкрив загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання.

Представник позивача заявив клопотання про витребування доказів у відповідача, а саме: матеріалів, які стали підставою для прийняття ухвали Львівської міської ради №6290 від 23.01.2020, 23 сесії 7-го скликання "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянки на АДРЕСА_2 .

Суд з врахуванням необхідності з`ясування обставин у справі дійшов висновку про необхідність витребування доказів для долучення до матеріалів справи.

17.09.2020 суд ухвалив витребувати у Львівської міської ради:

- належним чином завірені копії матеріалів, які стали підставою для прийняття ухвали Львівської міської ради № 6290 від 23.01.2020, 23 сесії 7-го скликання "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянки по АДРЕСА_2 ";

- протокол пленарного засідання 23 сесії 7-го скликання Львівської міської ради;

- оригінали для огляду і належним чином завірену копію ухвали Львівської міської ради № 6290 від 23.01.2020, 23 сесії 7-го скликання "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянки на АДРЕСА_2 ".

13.10.2020 від представника відповідача надійшов до суду відзив за вх. № 52648 на позовну заяву та доказами до матеріалів справи.

10.12.2020 за вх. № 66479 представником позивача подано пояснення до адміністративного позову.

10.12.2020 суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі та призначив судовий розгляд адміністративної справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 28.08.2015 він звернувся до Львівської міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Однак, Львівською міською радою відмовлено позивачу в наданні вказаного дозволу. Позивач вважаючи вказане рішення відповідача протиправним та такими, що суперечить чинному законодавству України, звернувся за захистом порушеного права до Галицького районного суду м. Львова.

Рішенням Галицького районного суду Львівської області від 02.10.2018 у справі №461/3648/16-а позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 01.10.2015 №5248, зобов`язано Львівську міську раду винести на розгляд сесії та розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.08.2015 щодо безоплатної передачі йому земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться поміж будинком АДРЕСА_2 та будинком АДРЕСА_3 , відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 рішення Галицького районного суду м.Львова від 02.10.2018 у справі №461/3648/16-а в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради «Про надання ОСББ «Інструментальне-10» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 » від 01.10.2015 №5248, скасовано та прийнято нову постанову, якою закрито провадження у справі в цій частині. В решті рішення Галицького районного суду м.Львова від 02.10.2018 залишено без змін.

На думку позивача, відповідачем протиправно 23.01.2020 на засіданні 23-ї сесії 7 скликання Львівської міської ради постановлено ухвалу № 6290 "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 . Позивач звертає увагу на те, що подані ним документи відповідають вимогам статті 118 Земельного кодексу України. Обрана ним земельна ділянка в період першого звернення до Львівської міської ради (28.08.2015) не була надана у власність чи користування іншим особам. Право на безоплатну передачу вказаної земельної ділянки встановлене постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 у справі №461/3648/16-а. Відтак, відповідач протиправно надав гр. ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , порушивши таким чином першочергове право позивача на відведення вказаної земельної ділянки.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 13.10.2020, в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що позивач помилково вважає, що земельна ділянка, з приводу якої звертався ОСОБА_1 , та земельна ділянка, з приводу якої звертався ОСОБА_2 , є однією і тією самою земельною ділянкою. Тому, на думку відповідача, підстави для скасування ухвали Львівської міської ради №5966 від 21.11.2019 «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 » відсутні.

Відповідач також вказує, що обрана позивачем земельна ділянка накладається на земельну ділянку, що обслуговується ОСББ «Інтсрументальне - 10». Виділення вказаної земельної ділянки позивачу може спричинити спори з третіми особами - власниками сусідніх земельних ділянок.

Відповідач вважає, що при постановленні ухвали від 23.01.2020 № 6290 Львівська міська рада діяла в межах своїх дискреційних повноважень та в інтересах мешканців міста.

Представник позивача 10.12.2020 подав до суду додаткові пояснення (вх. №66479), в яких зазначає про те, що гр. ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , тобто тієї самої земельної ділянки щодо якої позивач вже двічі завертався до Львівської міської ради. Позивач вважає, що клопотання ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки оформлене з порушенням норм чинного законодавства, а тому в задоволенні такого відповідачу необхідно було відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та письмових поясненнях. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у письмовому відзиві. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши доводи позову, відзиву на позовну заяву, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив таке.

28.08.2015 ОСОБА_1 звернувся до Львівської міської ради з клопотанням щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: АДРЕСА_2 та будинком за адресою: АДРЕСА_3 , що не надані у власність або користування (з можливістю подальшого їх переведення до земель житлової та громадської забудови) відповідно до картографічних даних. До вказаного клопотання копію позивач додав паспорту та ідентифікаційного коду; графічні матеріали з позначенням червоним прямокутником та вказівною стрілкою бажаного місця розташування земельної ділянки; копії довідок про участь в АТО від 12.12.2014, 28.12.2014, 12.05.2015 №№81/16217-1, 1/20587-1, 1/10751 відповідно; копію посвідчення учасника бойових дій від 12.06.2015 серії НОМЕР_2 .

Згідно з відповіддю відділу Держземагенства у м.Львові Львівської області від 17.09.2015 №82/14-15-ПІ земельна ділянка, яка знаходиться поміж будинком АДРЕСА_2 та будинком АДРЕСА_3 , відноситься до земель міста, що не надані у власність чи користування.

Як вбачається з відповіді Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради від 29.09.2015 №2403-3вих-3146 в задоволенні клопотання позивача відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 залишено без змін рішення Галицького районного суду м.Львова від 02.10.2018 в частині позовних вимог про зобов`язання Львівської міської ради винести на розгляд сесії та розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.08.2015 щодо безоплатної передачі йому земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться поміж будинком АДРЕСА_2 та будинком АДРЕСА_3 , відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку.

На виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 02.10.2018 у справі №461/3648/16-а підготований проект ухвали Львівської міської ради «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 ». Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради висловило зауваження щодо ухвалення вказаного проекту (а.с. 71) з тих підстав, що на земельній ділянці, позначеній на планових матеріалах, відсутні об`єкти нерухомості, що належать ОСОБА_1 .

Позивач повторно звернувся до Львівської міської ради з клопотанням щодо безоплатної передачі йому вказаної земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою 23-ї сесії 7 скликання Львівської міської ради від 23.01.2020 № 6290 "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 " позивачу відмовлено в задоволенні клопотання щодо безоплатної передачі земельної ділянки, у зв`язку з :

- відсутністю документів, передбачених статею 118 Земельного кодексу України;

- наявністю на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , об`єктів нерухомого майна, які є у власності третіх осіб;

- неможливістю визначення площ земельних ділянок, вказаних у рішенні Галицького районного суду м.Львова від 02.10.2018 у справі №461/3648/16-а.

Згідно з пунктом 148 протоколу пленарного засідання 23-ї сесії 7 скликання Львівської міської ради «за» проект ухвали про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою проголосувало 9 депутатів, «проти» -1, «утримались» - 9.

Не погоджуючись з відмовою у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Згідно з пунктом «б» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до вказаного Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина 2 статті 3 Конституції України передбачає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з частиною 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом на підставі статті 146 Конституції України.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, вказаним та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 вказаного Закону України виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Разом з тим, відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, за результатами розгляду відповідної заяви громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Суд встановив, що позивач звернувся до Львівської міської ради з клопотанням про розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 .

Отримавши відмову, позивач звернувся до суду з позовом, в якому оскаржував дану відмову.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 02.10.2018 у справі №461/3648/16-а Львівську міську раду зобов`язано розглянути клопотання позивача від 28.08.2015 щодо безоплатної передачі йому згаданої земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

Натомість, Львівська міська рада ухвалою від 23.01.2020 № 6290 відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 . Підставами такої відмови визначено: відсутність документів, передбачених статею 118 Земельного кодексу України; наявність на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , об`єктів нерухомого майна, які є у власності третіх осіб; неможливість визначення площ земельних ділянок, вказаних у рішенні Галицького районного суду м.Львова від 02.10.2018 у справі №461/3648/16-а.

Суд звертає увагу, що частина 7 статті 118 ЗК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку).

Вказаною нормою не передбачено підстав для відмови, на які Львівська міська рада посилається у спірній ухвалі від 23.01.2020 № 6290.

З огляду на наведене, суд вважає, що ухвала Львівської міської ради від 23.01.2020 №6290 є необгунтованою.

Вказана позиція суду кореспондує висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2019 у справі №819/570/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ухвала Львівської міської ради 23 сесії 7-го скликання №6290 від 23.01.2020 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 » не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача винести на розгляд сесії та розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.08.2015 щодо безоплатної передачі земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу першого п.14 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII, з наступними змінами та доповненнями, учасникам бойових дій надається першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_2 від 12.06.2015.

Львівська міська рада неодноразово створювала перешкоди в реалізації позивачем права на безоплатне отримання земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: АДРЕСА_2 та будинком за адресою: АДРЕСА_3 .

В цьому контексті суд, вважає за доцільне наголосити, що позивач зі згаданим клопотання звернувся вперше до органу місцевого самоврядування 28.08.2015.

Як встановлено судом, спірна ухвала органу місцевого самоврядування не ґрунтується на нормах чинного законодавства, що вказує на продовження створення штучних перешкод для реалізації згаданого права позивача.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З огляду на наведене, суд вважає, що єдиним та ефективним способом захисту порушеного права позиває є зобов`язання Львівської міської ради вирішити питання про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком АДРЕСА_2 та будинком АДРЕСА_3 , що не надані у власність або користування (з можливістю подальшого їх переведення до земель житлової та громадської забудови) відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку, з урахуванням його правової оцінки наданої судом у рішенні.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Львівської міської ради надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою суд зазначає таке.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу "належного урядування", який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", п. 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", п. 72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі", п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії", п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати на себе функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його невідкладно приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Зважаючи на пункт 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Крім того, стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейським судом з прав людини складено позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31.07.2008 у справі Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки (CASE OF DRUЋSTEVNН ZБLOЋNA PRIA AND OTHERS v. THE CZECH REPUBLIC); п. 157 рішення від 21.07.2011 у справі Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS); п. 44 рішення від 22.11.1995 у справі Брайєн проти Об`єднаного Королівства (CASE OF BRYAN v. THE UNITED KINGDOM); п. 156-157, 159 рішення від 21.07.2011 у справі Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS); п. 4 рішення Європейської комісії з прав людини щодо прийнятності від 08.03.1994 у справі ISKCON та 8 інших проти Обєднаного Королівства (ISKCON and 8 Others against the United Kingdom); п. 47-56 рішення від 02.12.2010 у справі Путтер проти Болгарії (CASE OF PUTTER v. BULGARIA).

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про зобов`язання Львівської міської ради надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, а також зобов`язання вчинити дії з невідкладного надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради 22 сесії 7-го скликання №5966 від 21.11.2019 "Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , суд зазначає таке.

Ухвалою Львівської міської ради від 21.11.2019 ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що вказана ухвала є актом індивідуальної дії, яка поширює свою дію на Львівську міську раду та ОСОБА_2 і не створює для позивача прав і обов`язків.

Крім того, факт надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення згаданої земельної ділянки не є перешкодою, в розумінні частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, для надання такого ж дозволу іншим особам.

З огляду на наведене, суд вважає, що спірною ухвалою не порушено права позивача, а тому в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради №5966 від 21.11.2019, 22 сесії 7-го скликання "Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 " необхідно відмовити повністю.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.143 КАС України питання щодо судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу вирішуватиметься після ухвалення рішення по суті позовних вимог, з огляду на клопотання представника позивача про неможливість до закінчення судових дебатів подати докази, що підтверджують такі витрати.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №6290 від 23.01.2020, 23 сесії 7-го скликання "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 ».

Зобов`язати Львівську міську раду (пл.Ринок, 1 м.Львів, 79006) вирішити питання про надання дозволу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком АДРЕСА_2 та будинком АДРЕСА_3 , що не надані у власність або користування (з можливістю подальшого їх переведення до земель житлової та громадської забудови) відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку, з урахуванням його правової оцінки наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 05 січня 2021 року.

Суддя Сподарик Н.І.