Справа № 380/2089/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2089/20 пров. № А/857/10822/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Стельмах П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року (суддя Кузан Р.І., час ухвалення 12:25 год., місце ухвалення м.Львів, дата складення повного тексту - 17.08.2020 року),

в адміністративній справі №380/2089/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії,

встановив:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області, в якому просила: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу пенсії з 19.08.2019 року без врахування сум індексації заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки; 2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 19.08.2019 року з урахуванням сум індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 12.08.2019р. №2247, виданої Миколаївським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФ України у Львівській області та довідки про складові заробітної плати призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 19.08.2019р. №21704/05-54, виданої ГУ ПФ України у Львівській області.

Відповідач позовних вимог не визнав, подав суду першої інстанції відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії з 19.09.2019 без врахування індексації заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 19.08.2019 з урахуванням сум індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 12.08.2019 №2247, виданої Миколаївським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФ України у Львівській області та довідки про складові заробітної плати призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 19.08.2019 №21704/05-54, виданої Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп..

З цим рішенням суду першої інстанції від 10.08.2020 року не погодився відповідач ГУ ПФУ у Львівській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права, за результатами неповного дослідження та з`ясування обставин справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що при обчисленні пенсії позивача ОСОБА_1 не враховано індексацію заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку, оскільки ці виплати не передбачені нормами Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року. Вказує апелянт, що розмір пенсії позивача із 19.08.2019 року обчислений вірно відповідно до норм чинного законодавства.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене рішення суду від 10.08.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи (їх представників), які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 є пенсіонером, якій з 19.08.2019 року призначена пенсія за віком в розмірі 60% від суми її заробітної плати, відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIIІ від 10.12.2015 року (а.с. 6, 81).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області (а.с. 80-119).

Також встановлено, що 07.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області із заявою щодо її пенсійного забезпечення.

На цю заяву Бориславський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФ України у Львівській області листом №542-993/К-02/8-1300/20 від 21.02.2020 року повідомив позивача, що середньомісячний заробіток позивача обчислено із сум заробітку, зазначених у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 19.08.2019р. №21704/05-54 за посадою заступника начальника фінансово-економічного відділу - заступника головного бухгалтера Дрогобицького об`єднаного управління ПФ України Львівської області та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 12.08.2019р. №2247. При обчисленні пенсії позивача не враховано індексацію заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні, оскільки ці виплати не передбачені статтями Закону України «Про державну службу» (а.с. 5).

Вважаючи протиправними такі дії відповідача щодо нарахування пенсії з 19.09.2019 без врахування сум індексації заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про здійснення перерахунку та виплати пенсії з 19.08.2019 року з урахуванням сум індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, згідно поданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виходив з того, що суми індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку входять до системи оплати праці державного службовця, а тому ці суми повинні враховуватись в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення, перерахунку пенсії. Крім цього, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення, перерахунку пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Тому, отримані позивачем ОСОБА_1 та відображені у відповідних довідках суми індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку повинні враховуватись при обчисленні розміру її пенсії державного службовця.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відносно питання щодо необхідності при розрахунку пенсії позивача ОСОБА_1 врахувати отримані суми індексації заробітної плати, то суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із 01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закон №889-VІІІ), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (далі - Закон України №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону України №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України №889-VІІІ, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Частиною 2 ст.50 Закону України №889-VІІІ передбачено, що заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

Крім цього, частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

За визначенням частин першої - третьої статті 2 Закону №108/95-ВР, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

При цьому, з врахуванням приписів Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», суми індексації заробітної плати також включаються до заробітку, з якого визначається пенсія державного службовця.

Враховуючи вищенаведене, позивач ОСОБА_1 має право на отримання пенсії з включенням до заробітку, з якого визначався розмір пенсії, сум індексації заробітної плати, за умови, що позивач отримувала ці складові заробітної плати в період служби і що із них було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У разі якщо розмір пенсії позивача було обчислено без врахування вказаних вище складових (сум індексації заробітної плати), то позивач має право на перерахунок пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.

Водночас, такі обставини як отримання заробітної плати державного службовця із включенням до такого заробітку сум індексації заробітної плати, а також сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із цих складових сум заробітної плати, повинні бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на такі виплати як індексація заробітної плати, що включені в довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 12.08.2019 №2247 та від 19.08.2019 №21704/05-54, що були надані позивачем для обчислення пенсії, було нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому відповідні виплати мають враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із 19.08.2019 року з урахуванням сум індексації заробітної плати, згідно вказаних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність при розрахунку пенсії позивача ОСОБА_1 врахувати отримані суми компенсації за невикористану відпустку, з врахуванням наступного.

Як уже було вказано судом вище, статтею 1 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно статті 2 вказаного Закону, основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтями 57, 58 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ передбачено, що державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. За кожний рік державної служби після досягнення п`ятирічного стажу державної служби державному службовцю надається один календарний день щорічної додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як 15 календарних днів. Порядок надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток визначається Кабінетом Міністрів України. Додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати та інші види відпусток надаються державним службовцям відповідно до закону.

Щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю (ст.59 Закону №889-VІІІ).

Закон України «Про відпустки» №504/96-ВР встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Так, відповідно до статті 2 цього Закону №504/96-ВР, право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Іноземці та особи без громадянства, які працюють в Україні, мають право на відпустки нарівні з громадянами України.

Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Згідно статті 24 Закону №504/96-ВР, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що із аналізу наведених вище норм законодавства зумовлюються висновок про те, що грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні не входить до системи оплати праці державних службовців, з якої обраховується пенсія. Грошова компенсація за невикористані дні відпустки не здійснюється щомісячно, немає систематичного характеру, її розмір не є фіксованим, а є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час, має іншу правову природу та відноситься до разових платежів. Така грошова компенсація не пов`язана з виконанням працівником своїх службових обов`язків і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Подібна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 26.06.2018 у справі №216/1666/17, постанові від 31.08.2018 у справі №720/770/17, постанові від 17.10.2019 у справі №495/8510/16-а.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із 19.08.2019 року з урахуванням сум компенсації за невикористану відпустку.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 10.08.2020 року необхідно скасувати та прийняти нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).

Отже, враховуючи, що позивачем було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією, тому вказану суму судових витрат слід стягнути в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року в адміністративній справі №380/2089/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії із 19 серпня 2019 року без врахування індексації заробітної плати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII, із 19 серпня 2019 року з урахуванням сум індексації заробітної плати згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 12.08.2019р. №2247 виданої Миколаївським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФ України у Львівській області та довідки про складові заробітної плати призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 19.08.2019р. №21704/05-54 виданої Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з врахуванням виплачених сум.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови суду складено 24.12.2020 року в зв`язку із перебуванням в період з 05.12.2020 року по 23.12.2020 року головучого судді (судді-доповідача) Гуляка В.В. у тимчасовій непрацездатності та на самоізоляції через захворювання пов`язане із вірусом «Covid-19».