Справа № 631/226/20
Суддя: Пархоменко І. О.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 631/226/20
провадження № 2-а/631/20/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі :

головуючого - судді Пархоменко І. О.,

при секретарі судового засідання - Семенко А. А.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Завади Ігоря Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 , адвокат Дмитренко О. С., що діє на підставі ордеру № 1009981 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, Інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Завади Ігоря Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

10 березня 2020 року водій ОСОБА_1 рухався в по вулиці Полтавське шосе в смт Пісочин Харківської області на автомобілі NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 . Близько 11 год 15 хв біля будинку № 202/1 ОСОБА_1 був зупинений інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області капітаном поліції Завадою Ігорем Вікторовичем, який повідомив водія про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що виразилось у невиконанні вимог дорожнього знаку 5.16, здійснення руху прямо з полоси, з якої можна їхати тільки праворуч. Зі слів поліцейського вказаними діями водій допустив порушення пункту 8.4 «ґ» Правил дорожнього руху - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. ОСОБА_1 з вказаним порушенням не погодився та зазначив, що Правил дорожнього руху не порушував. На вказане поліцейським було надано водію відеозапис, який нібито підтверджував вчинення адміністративного правопорушення. На відео було зафіксовано рух автомобіля, який зовнішнє схожий на автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . Будь-яких ідентифікуючих ознак, зокрема, номерного знаку, на відео видно не було, крім того вказаний відеозапис не мав будь-якого підтвердження порушення водієм вимог дорожніх знаків. Після цього інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2224482 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, бо вона не містить інформації ані про місце вчинення адміністративного правопорушення, ані про будь-яку його фіксацію чи взагалі будь-які докази, які б підтверджували вину водія. Просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 10.03.2020 серії ЕАК № 2224482, винесену інспектором 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капітаном поліції Завадою І.В. та стягнути судовий збір.

Ухвалою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.04.2020 позовну заяву прийнято до провадження та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача надав заяву, відповідно до якої просив провести судовий розгляд без його участі та без участі позивача.

Відповідач Департамент патрульної поліції, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, не направив свого представника для участі у судовому засіданні. Через канцелярію суду за вхідним № 3771-20-вх. від 01.07.2020 надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається наступне.

10.03.2020 екіпажем патрульної поліції під час несення служби приблизно об 11 год. 18 хв. в межах автодороги М-03 «Київ - Харків - Довжанський», 469 км., на посту Пісочин, Харківської області було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу NISSAN QASHQAI, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , який не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», здійснив рух прямо з полоси з якої можна їхати тільки праворуч. Інспектором Завадою І. В. за порушення п.8.4 ґ ПДР України щодо ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАК № 2224482 за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Позивач вказує що поліцейським було надано відеозапис, який підтверджує вчинення адміністративного правопорушення. Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, розділом 8 визначено загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів. Так, відповідно до п.п.1 п. 3 р.8 вказаної інструкції строк відеозаписів становить 30 діб. Відеоматеріали, відзняті впродовж зміни 10.03.2020 зберігаються на носіях боксах збереження відеоматеріалів в Управлінні патрульної поліції Харківської області ДПП. Згідно акту №3-20 від 28.04.2020 відеоматеріали, відзняті у період з 11.02.2020 по 28.03.2020 були визнані такими, що втратили актуальність та знищені. Зважаючи на викладене, у відповідача немає можливості в повній мірі надати суду докази, які були покладені в основу прийнятого інспектором рішення. Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2224482 від 10.03.2020 винесена на підставі зібраних доказів, в межах повноважень інспектора, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, та не містить підстав для її скасування. Просив провести розгляд справи без участі представника відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач Інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Завада Ігор Вікторович в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

10 березня 2020 року інспектором 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капітаном поліції Завадою Ігорем Вікторовичем винесено постанову серії ЕАК № 2224482 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30 червня 1993 року встановлені обов`язки учасників дорожнього руху, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року (зі змінами та доповненнями) поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Зазначене закріплено пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію».

Приписами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі про порушення правил дорожнього руху, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП закріплено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктами 1 та 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З постанови серії ЕАК № 2224482 вбачається, що водій, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 здійснив рух, прямо з полоси з якої можно їхати тільки праворуч, чим порушив п. 8.4.ґ ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

За пунктом 8.4.ґ Правил дорожнього руху дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно з п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 126 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема, ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пункт 5 розділу ІІІ Інструкції передбачає які питання вирішує поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції встановлені дії поліцейського при розгляді справи.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, як зазначено в ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, зокрема, на органи Національної поліції.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. Зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В постанові серії ЕАК № 2224482, складеної інспектором 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області лейтенантом поліції Завадою Ігорем Вікторовичем 10 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , відсутнє будь яке посилання на докази, які свідчать про порушення позивачем правил дорожнього руху, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП. В графі «до постанови додається» немає жодного запису, тобто, вказівка на докази відсутня.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24 червня 1988 року № 6, встановлено, що розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначеного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 13.02.2020 по справі № 524/9716/16-а, провадження № К/9901/33555/18.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач заперечує вчинення правопорушення, в якому його звинувачують, при цьому вказав у позові, що пункту 8.4.ґ Правил дорожнього руху не порушував, зазначив про відсутність будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач не надав доказів правомірності складання постанови ЕАК № 2224482 від 10 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Національної поліції, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Частиною 3 ст. 288 КУпАП встановлено, що оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України визначили, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог 8.4.ґ Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, в судове засідання відповідач не з`явився, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надав. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 3 ст. 286 КАС України закріплено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У частині 1 ст. 132 КАС України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., який підтверджується квитанцію про сплату № 76716 від 28.05.2020 (а.с. 51).

Отже, зазначена сума судового збору підлягає відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що є відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 122, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, Законом України «Про дорожній рух», п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення", п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст. ст. 2, 5, 6 - 10, 20, 72 - 77, 122, 241-246, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 2 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції Завади Ігоря Вікторовича серії ЕАК № 2224482 від 10 березня 2020 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок відповідно до квитанції № 76716 від 28 травня 2020 року.

Відповідно ч. 2 ст. 271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275 - 277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286 - 288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Нововодолазький районний суд Харківської області до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: місто Харків, вулиця Шевченка, будинок № 315-А, .

Відповідач: Завада Ігор Вікторович , капітан поліції, інспектор 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області, 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Суддя І. О. Пархоменко