Справа № 140/12349/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/12349/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі акту камеральної перевірки від 11.01.2019 № 331/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 ГУ ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 05.03.2019 № , яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 503,20 грн.

Крім того, на підставі акту камеральної перевірки від 18.11.2019 № 5311/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкові повідомлення-рішення від 09.01.2020 № , № , якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 2086,50 грн. та 42,15 грн.

Позивач не погоджується із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, з огляду на таке.

Так, неправомірними є висновки акту перевірки від 11.01.2019 про порушення позивачем пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України (далі - ПК України). У вказаному акті відображені операції від 20.04.2015, 20.07.2015, 20.09.2015, по яких минув строк давності, передбачений пунктом 102.1 статті 102 ПК України. В операції від 20.11.2016, що вказана в акті від 11.01.2019, порушення відсутнє, оскільки позивачем сплачено авансовий платіж в перший робочий день після вихідного дня.

Крім того, є неправомірним висновок, викладений в акті перевірки від 18.11.2019 про порушення пункту 295.1 статті 295 ПК України, оскільки у ньому вказані операції 20.05.2019, 20.06.2019, 20.07.2019, 20.08.2019, 20.09.2019 - за періоди, за які сплачені авансові внески в повному розмірі, а ГУ ДПС у Волинській області неправильно зарахувало суми авансового внеску єдиного податку в рахунок погашення податкового боргу, що виник за податковим повідомленням-рішенням № .

Позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 05.03.2019 № та від 09.01.2020 № , № .

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 24).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (вих. № 4592/03-20-05-01-10 від 16.09.2020) (а. с. 28-29) представник відповідача ГУ ДПС у Волинській області Нівчик А.М. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, зазначає, що на підставі аналізу в ІКП позивача по платежу «єдиний податок» перевіркою встановлено, що станом на 14.05.2019 обліковувався податковий борг у сумі 421,49 грн., який виник у зв`язку з відсутністю сплати узгодженої суми податкових зобов`язань на загальну суму 503,20 грн., визначену у податковому повідомленні-рішенні від 05.03.2019 № (граничний термін сплати 14.05.2019, сплачено 17.05.2019, із затримкою 2 дні). У зв`язку із відсутністю сплати штрафних санкцій по граничному терміну 20.05.2019 виник податковий борг в розмірі 421,58 грн., який в подальшому погашався та виник новий (за період червень - вересень 2019 року) за рахунок сплати єдиного податку за наступні періоди згідно із календарною черговістю його виникнення, борг погашено 17.10.2019. Зазначені обставини свідчать про порушення позивачем вимог пункту 295.1 статті 295 ПК України щодо несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з єдиного податку за травень - вересень 2019 року на загальну суму 4173 грн., що призвело до нарахування штрафних санкцій у розмірі 2086,50 грн. відповідно до вимог пункту 122.1 статті 122 ПК України та вимог пункту 57.3 статті 57 ПК України щодо сплати грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом у розмірі 421,50 грн., що призвело до нарахування штрафної санкції у розмірі 42,15 грн. відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України.

Представник відповідача також вказує, що позивач не врахував норми пункту 102.3 статті 102 ПК України, відповідно до якої відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу заборонено проводити перевірку платника податків. На підставі прямої норми закону контролюючому органу було заборонено проводити перевірку платників податків протягом 2015, 2016 років, а відтак відлік строку давності був зупинений на зазначений термін, та строк донарахування грошових зобов`язань, встановлений статтею 102 ПК України, не порушено.

Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.

Ухвалою суду від 21.09.2020 відмовлено у задоволенні заяви про розгляд справи в судовому засіданні (а. с. 49).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 6 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що посадова особа Луцького управління ГУ ДФС у Волинській області провела камеральну перевірку дотримання вимог пункту 295.1 статті 295 ПК України СПД ОСОБА_1 щодо своєчасності сплати авансового внеску єдиного податку за 2016-2019 р.р., про що складено акт перевірки від 11.01.2019 № 331/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 , яким встановлено затримку сплати авансового внеску єдиного податку за 2016-2019 роки, чим порушено пункт 295.1 статті 295 ПК України (а. с. 16-17).

05.03.2019 ГУ ДФС у Волинській області, на підставі акту перевірки від 11.01.2019 № 331/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 , прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № , яким за затримку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку в сумі 1006,40 грн. позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50%, що становить 503,20 грн. (а. с. 15).

Крім того, судом встановлено, що посадова особа Луцького управління ГУ ДПС у Волинській області провела камеральну перевірку дотримання вимог пункту 295.1 статті 295 ПК України СПД ОСОБА_1 щодо своєчасності сплати авансового внеску єдиного податку за 2016-2019 р.р., про що складено акт перевірки від 18.11.2019 № 5311/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 , яким встановлено затримку сплати авансового внеску єдиного податку за 2016-2019 роки, чим порушено пункт 295.1 статті 295 ПК України (а. с. 13-14).

09.01.2020 ГУ ДПС у Волинській області, на підставі акту перевірки від 18.11.2019 № 5311/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 , прийняло податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

№ , яким за затримку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку в сумі 4173,40 грн. позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50%, що становить 2086,50 грн. (а. с. 11);

№ , яким за затримку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку в сумі 421,50 грн. позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10%, що становить 42,15 грн. (а. с. 12).

Рішенням Державної податкової служби України від 13.08.2020 скаргу ФОП ОСОБА_1 на податкове повідомлення-рішення від 05.03.2019 № залишено без розгляду, а на податкові повідомлення-рішення від 09.01.2020 № , № - без задоволення (а. с. 18-19).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі положення ПК України.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 87.9 статті 87 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За приписами пункту 122.1 статті 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно із пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, відповідно до пункту 113.1 статті 113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

За приписами пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За правилами пункту 102.2 статті 102 ПК України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Як вбачається із акту камеральної перевірки від 11.01.2019 № 331/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 та розрахунку штрафної санкції до нього, до позивача ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції за затримку сплати авансового внеску за період 20.04.2015, 20.07.2015, 20.09.2015 згідно із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування від 16.09.2014 в розмірі 50% від суми 243,60 грн., що становить по 121,80 грн. за кожний з періодів (а. с. 17).

Разом з тим, на думку суду, вказані штрафні санкції згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 05.03.2019 № застосовані без дотримання строків давності, визначених статтею 102 ПК України, а саме з порушенням 1095-денного строку як граничного терміну сплати податку.

При цьому, винятки, з якими законодавець пов`язує можливість визначення грошового зобов`язання без дотримання строку давності, передбаченого в абзаці першому пункту 102.1 статті 102 ПК України, встановлені пунктом 102.2 цієї статті та мають вичерпний характер, та при розгляді цієї справи таких винятків судом не встановлено та їх наявність відповідачем не доведена.

Суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.03.2019 (справа № 806/1770/16), відповідно до яких закон не надає повноважень податковому органу застосовувати штрафні (фінансові) санкції (штрафи) поза межами строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України, а винятки, з якими законодавець пов`язує можливість визначення грошового зобов`язання без дотримання строку давності, передбаченого в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, встановлені пунктом 102.2 цієї статті та мають вичерпний характер.

Суд відхиляє покликання представника відповідача на пункт 102.3 статті 102 ПК України, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 102.3 статті 102 ПК України (у редакції, чинній на момент складання акту камеральної перевірки від 11.01.2019 № 331/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 ) відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно з рішенням суду заборонено проводити перевірку платника податків або платник податків перебуває поза межами України, якщо таке перебування є безперервним та дорівнює чи є більшим за 183 дні.

Тобто, відлік строку давності зупиняється на період, протягом якого контролюючому органу заборонено проводити перевірку платника податків не згідно із законом, а згідно з рішенням суду. Відтак, законодавча заборона на проведення перевірок платників податків протягом 2015, 2016 років у даному випадку відлік строку давності не зупиняє.

Крім того, з акту камеральної перевірки від 11.01.2019 № 331/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 та розрахунку штрафної санкції до нього також вбачається, що до позивача ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції за затримку сплати авансового внеску за період 20.11.2016 згідно із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.01.2016 в розмірі 50% від суми 275,60 грн., що становить по 137,80 грн. (а. с. 17).

Разом з тим, суд звертає увагу, що авансовий внесок в сумі 276,00 грн. позивач сплатив відповідно до платіжного доручення від 19.11.2016, а його зарахування відбулося 21.11.2016, що підтверджується витягом з електронного кабінету платника (а. с. 8).

Крім того, суд бере до уваги, що 20.11.2016 припало на вихідний день (неділя), тому він не порушив строк сплати авансового внеску, оскільки така сплата відбулася 19.11.2016, а фактичне зарахування до бюджету коштів відбулося 21.11.2016 - у перший робочий день після вихідного.

За приписами пунктів 31.1 - 31.3 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Вказана норма не містить застережень щодо порядку сплати єдиного податку у випадку, якщо останній день строку його сплати припадає на вихідний або святковий день. Натомість, таке правило передбачено для податкових декларацій, зокрема згідно з пунктом 49.20 статті 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Як визначено у статті 5 Європейської конвенції про обчислення строків (№076) від 16.05.1972, підписаною державами - членами Ради Європи, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо dies ad quem (для цілей цієї Конвенції термін dies ad quem означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.

Враховуючи наведене, зарахування сплаченого позивачем єдиного внеску у перший робочий день після вихідного свідчить про недопущення ним порушення правил сплати (перерахування) податку та відсутність підстав для притягнення до відповідної відповідальності за це.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.03.2018 (справа № 820/1867/17) та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується при вирішенні цієї справи.

Як вбачається із матеріалів справи, зарахування авансового внеску єдиного податку в сумі 276,00 грн. терміном сплати до 20.11.2016 (неділя) відбулося у перший робочий день після вихідного 21.11.2016 (понеділок) (а. с. 8), тому позивач у даному конкретному випадку не допустив порушення строку сплати податку.

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність застосування до позивача штрафу в сумі 503,20 грн. згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 05.03.2019 № , оскільки нарахування штрафу здійснено без дотримання строків давності, визначених статтею 102 ПК України, та без урахування того, що зарахування авансового внеску єдиного податку в сумі 276,00 грн. терміном сплати до 20.11.2016 (неділя) відбулося у перший робочий день після вихідного 21.11.2016 (понеділок), тобто позивач у даному конкретному випадку не допустив порушення строку сплати податку, а тому та саме з цих підстав вказане податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Крім того, судом встановлено, що станом на 30.04.2019 у позивача була наявна переплата в сумі 81,71 грн., а 14.05.2019 в інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1 відбулося донарахування штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 05.03.2019 № (при цьому, в картці помилково вказана дата його прийняття) та у зв`язку із цим станом на 14.05.2019 утворилася заборгованість в розмірі 421,90 грн. (а. с. 32).

Як вбачається з матеріалів справи, протягом червня - вересня 2019 року позивач своєчасно сплачував авансові внески, проте таку сплату відповідач зараховував в рахунок погашення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 05.03.2019 № , та згідно із розрахунком до акту перевірки від 18.11.2019 № 5311/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 штрафні санкції застосовані за несвоєчасну несплату грошових зобов`язань за вказаним податковим повідомленням-рішенням (термін сплати 15.05.2019, сплачено 17.05.2019) та авансового внеску по операціях 20.05.2019, 20.06.2019, 20.07.2019, 20.08.2019, 20.09.2019 (а. с. 14).

На думку суду, оскільки нарахування штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 05.03.2019 № суд цим рішенням визнав протиправним, а застосування штрафних санкцій відповідно до податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Волинській області від 09.01.2020 № , № відбулося у зв`язку із тим, що контролюючий орган своєчасну сплату авансових внесків зарахував в рахунок погашення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 05.03.2019 № , внаслідок чого у інтегрованій картці платника було відображено погашення боргу та виникнення нової заборгованості (за період червень-вересень 2019 року), тому у зв`язку із задоволенням позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 05.03.2019 № підлягають до задоволення також похідні позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Волинській області від 09.01.2020 № , № .

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд звертає увагу, що при зверненні до суду позивач згідно із квитанцією від 25.08.2020 № 0.0..1 (а. с. 3) сплатив судовий збір в сумі 2102,00 грн., який відповідно до виписки зарахований до Державного бюджету України (а. с. 23). Проте, враховуючи приписи підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, якими передбачено сплату фізичною особою - підприємцем за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання цього позову в сумі 840,80 грн.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області (яке також є правонаступником ГУ ДФС у Волинській області) судовий збір в розмірі 840,80 грн., а переплачена сума судового збору може бути повернута позивачу з бюджету за його клопотанням ухвалою суду.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області форми «Ш» від 05 березня 2019 року № .

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області форми «Ш» від 09 січня 2020 року № , № .

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код 43143484) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх