Справа № 260/2283/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/2283/20 пров. № А/857/10988/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі №260/2283/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення під час проходження публічної служби (головуючий суддя першої інстанції - Іванчулинец Д.В., місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту 14.08.2020),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати п. 8 наказу начальника Чопського прикордонного загону від 10.04.2020 року №374 - аг «Про результати оперативно-службової діяльності в період з 03 по 09 квітня 2020 року».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно п. 8 наказу начальника Чопського прикордонного загону на підставі рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вх. № 5134 від 06.04.2020 року, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності й оголошено дисциплінарне стягнення «Догана» за неналежне виконання вимог ст.ст. 11, 12, 16 розділу 1, ст. 254 розділу 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виразилось у не здійсненні встановленим порядком доповідей про перебування на лікуванні, завершення проведення лікування, не подання встановленим порядком підтверджуючих документів. Вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося безпідставно, з порушеннями порядку та вимог нормативно-правових актів. Звертає увагу, що всупереч вимогам Дисциплінарного статуту та Інструкції, відносно обставин цієї справи, службове розслідування призначено не було, а позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише на підставі рапорту та без всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що на виконання положень ст. 254 Статуту, позивач негайно повідомив про факт своєї госпіталізації телефонним зв`язком старшого зміни прикордонних нарядів капітана ОСОБА_3 , майора Білоуса, фельдшера прикордонного відділу сержанта ОСОБА_4 . Позивач не мав можливості доповісти своєму безпосередньому начальнику іншим способом, ніж телефонним зв`язком, оскільки після звернення до Мукачівської центральної районної лікарні він був поміщений на стаціонар цього медичного закладу, який до того ж розташований поза місцем дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , де проходить службу ОСОБА_1 . Таким чином, звертає увагу, що позивач, зважаючи на об`єктивні обставини, у повній мірі виконав вимоги ст. 254 Статуту, тобто вчасно й у встановленому порядку повідомив свого безпосереднього начальника про своє захворювання та госпіталізацію до медичного закладу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано п. 8 наказу начальника Чопського прикордонного загону від 10.04.2020 року №374 аг «Про результати оперативно службової діяльності в період з 03 по 09 квітня 2020 року». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплачений відповідно до квитанції від 18.06.2020 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає, що суд першої інстанції неповністю з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та допустив невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи та прийняв його з порушенням норм, як матеріального та і процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Зокрема суть доводів апелянта зводиться до того позивач ні безпосередньому начальнику, ні наступним прямим начальникам у зв`язку з проходженням лікування не надав жодних підтверджуючих документів, доповідей не здійснював, рапортів про перебування на лікуванні у сімейного лікаря не писав, в чому і полягає суть його дисциплінарного правопорушення.

Стосовно «прямих» та «безпосередніх» начальників прапорщика ОСОБА_5 , то зазначає, що визначення поняття «безпосереднього начальника» наведено у статті 31 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України. Так, «Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником».

На час проходження лікування з 08.03.2020 року по 17.03.2020 року, позивач тимчасово підпорядковувався начальнику віпс «Саловка» вис «Тиса» майору Олегу Біловусу, а з 17.03.2020 року (після закінчення терміну відрядження) - начальнику відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служба «Тиса» капітану ОСОБА_6 . Разом з тим, тимчасове підпорядкування позивача начальнику віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс «Тиса» майору ОСОБА_7 не змінює того факту, що його «штатним» начальником є начальник відділення інспекторів прикордонної служби «Тиса» відділу прикордонної служба «Тиса» капітан ОСОБА_8 . Відтак, обов`язки прапорщика ОСОБА_9 щодо здійснення доповіді штатному начальнику - капітану ОСОБА_10 залишалися актуальними навіть під час перебування у відрядженні.

Щодо необов`язковості проведення службового, то апелянт зазначає, що оскільки дисциплінарне правопорушення було вчинене не під час несення служби в прикордонному наряді, тому наказом начальника загону на Позивача було накладене дисциплінарне стягнення «догана», відповідно начальник прикордонного загону не був зобов`язаний призначати та проводити службове розслідування.

Що стосується обрання виду дисциплінарного стягнення, то це є виключними дискреційними повноваженнями начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Звертає увагу, що стаття 84 Дисциплінарного статуту визначає право командира ініціювати проведення службового розслідування перед накладенням дисциплінарного стягнення на підлеглого військовослужбовця, проте не зобов`язує його.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні та без участі позивача у зв`язку із загостренням хвороби та неможливістю прибути в судове засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на посаді інспектора прикордонного контролю 2 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 категорії (тип Б).

З 17.02.2020 року по 17.03.2020 року позивач перебував у відрядженні на відділенні інспекторів прикордонної служби «Саловка» (тип В).

У період з 08:00 год. 07.03.2020 року по 08:00 год. 08.03.2020 року позивач, повинен був здійснювати несення служби у прикордонному наряді (помічник старшого зміни прикордонних нарядів ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 »).

Приблизно о 02:00 год. 08.03.2020 року у позивача різко погіршився стан здоров`я, про що він доповів старшому зміни прикордонних нарядів капітану ОСОБА_11 подальшому ОСОБА_12 позивача було замінено іншим військовослужбовцем.

08 березня 2020 року позивач звернувся в Мукачівську центральну районну лікарню, де його після огляду, було госпіталізовано, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 7 від 17.03.2020 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3269 від 17.03.2020 року.

Позивач перебував на стаціонарі в Мукачівській центральній районній лікарні до 17.03.2020 року, а з 18.03.2020 року по 06.04.2020 року, він знаходився на амбулаторному лікування у сімейного лікаря, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 4 про тимчасову непрацездатність від 18.03.2020 року. Також, у вказаній довідці зафіксовано, що ОСОБА_1 приступає до роботи з 07.04.2020 року.

06 квітня 2020 року начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 категорії (тип Б) Яхван Р. подано начальнику Чопського прикордонного загону Цапюк Р. рапорт про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

16 квітня 2020 року позивач звернувся до начальника Чопського прикордонного загону із рапортом про надання копії наказу про результати оперативно - службової діяльності за період з 03.04.2020 року по 09.04.2020 року № 374-аг від 10.04.2020 року.

19 травня 2020 року позивач отримав витяг з наказу начальника Чопського прикордонного загону № 374 - аг від 10.04.2020 року «Про результати оперативно - службової діяльності в період з 03 по 09 квітня 2020 року».

Згідно п. 8 вказаного наказу, на підставі рапорту начальника відділу прикордонної служби «Тиса» вх. № 5134 від 06.04.2020 року, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення «Догана» за неналежне виконання вимог ст.ст. 11, 12, 16 розділу 1, ст. 254 розділу 6 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, що виразилось у не доповіді про не прибуття до підрозділу та порушенні військовослужбовцем порядку звернення за медичною допомогою 08.03.2020 року.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому дисциплінарного стягнення у вигляді догани відбулося неправомірно, без врахування всіх обставин.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються, як Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» та відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» (далі - Дисциплінарний статут).

У преамбулі Дисциплінарного статуту зафіксовано, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України ( ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Статтею п`ятою Дисциплінарного статуту визначено, що стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною другою статті 86 Дисциплінарного статуту визначено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Разом з тим, статтею 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування в органах Державної прикордонної служби України за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затверджена наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 14.02.2005 № 111 (далі - Інструкція).

Пунктом 5 вказаної Інструкції визначено, що рішення про проведення службового розслідування приймається начальником (командиром), який має право видавати письмові накази та притягати підлеглого військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, а пунктом 2 визначені випадки обов`язкового проведення службового розслідування.

З матеріалів справи слідує, що позивач у період з 08:00 год. 07.03.2020 року по 08:00 год. 08.03.2020 року здійснював несення служби у прикордонному наряді (помічник старшого зміни прикордонних нарядів ВПС «Соловка»). Погіршення стану здоров`я позивача відбулося приблизно о 02:00 год. 08.03.2020 року.

Відповідно до п. 12 розділу 1 «Обов`язки, права та відповідальність військовослужбовців» підрозділу «Загальні обов`язки військовослужбовців» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

В п. 31 розділу 1 «Обов`язки, права та відповідальність військовослужбовців» підрозділу «Начальники та підлеглі, старші та молодші за військовим званням» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Оскільки, 08.03.2020 року у позивача різко погіршився стан здоров`я, він про це доповів старшому зміни прикордонних нарядів капітану

ОСОБА_11 подальшому ОСОБА_13 відпустив позивача додому й порекомендував йому звернутися в лікарню, попередньо замінивши його іншим військовослужбовцем.

Того ж дня, 08.03.2020 р., ОСОБА_1 звернувся в Мукачівську центральну районну лікарню, де його після огляду, було госпіталізовано.

Відразу після надходження до стаціонару Мукачівської центральної районної лікарні позивач повідомив про свою госпіталізацію до медичного закладу телефонним зв`язком старшого зміни прикордонних нарядів капітана ОСОБА_3 та начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » майора ОСОБА_14 , що не заперечується відповідачем.

Отже, тимчасово підпорядкованим по службі прямим начальником ОСОБА_1 під час несення служби в наряді був старший зміни прикордонних нарядів капітан ОСОБА_13 , а після несення служби - начальник ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » майор ОСОБА_15 .

Згідно п. 254 розділу 6 «Збереження і зміцнення здоров`я військовослужбовців» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Оскільки направити позивача в 02:00 год. 08.03.2020 року до медичного пункту не було можливості, позивач звернувся в Мукачівську центральну районну лікарню, де його після огляду, було госпіталізовано.

Наведене вище обставини свідчать про помилковість доводів апелянта про те, що позивачем недотримані вимоги ст. ст. 11, 12, 16 розділу 1, ст. 254 розділу 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо нездійснення доповіді про погіршення стану здоров`я та порушення порядку звернення за медичною допомогою 08.03.2020 року.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що позивач не повідомив та не надав жодних підтверджуючих документів про перебування на лікуванні у сімейного лікаря, оскільки, як уже зазначалось вище, підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було нездійснення доповіді про погіршення стану здоров`я та порушення порядку звернення за медичною допомогою саме і лише 08.03.2020 року. Будьякі подальші дії позивача, які на думку відповідача були ним не здійснені, не були тими обставинами, на підставі яких було прийнято оскаржуваний наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності

Щодо необхідності службового розслідування, апеляційний суд зазначає наступне.

З аналізу статей 1-2 та 4 Дисциплінарного статуту випливає, що підставою для дисциплінарної відповідальності військовослужбовців є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги.

Отже, підставою для дисциплінарної відповідальності є невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців, визначено статтями 83 - 84 Дисциплінарного статуту, згідно яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Отже, наведені вище норми чинного законодавства свідчать про те, що проведення службового роз слідування є необов`язковим, тому в цій частині колегія суддів апеляційного суду частково погоджується із доводами апелянта.

Разом з тим, вказані обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування і повинні бути відображені у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або висновку службового розслідування.

У даному випадку, службове розслідування могло би виявити причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступінь вини особи. Зокрема, можна було встановити, чому саме позивача не було направлено до медичного пункту відразу після погіршення стану здоров`я, чи було повідомлено старшим зміни керівництво про погіршення стану здоров`я позивача, чи мав обов`язок та можливість позивач повідомити інших осіб (крім старшого зміни) про погіршення стану здоров`я, оскільки таке погіршення стану здоров`я могло носити різний характер важкості, надати письмові пояснення з цього приводу, тощо.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного наказу згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому дисциплінарного стягнення у вигляді догани відбулося неправомірно, без врахування всіх обставин, а тому наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування п. 8 наказу № 374 аг від 10 квітня 2020 року.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі №260/2283/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 04.01.2021р.