Справа № 480/7856/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 грудня 2020 р. Справа № 480/7856/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив:
1) визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.11.1998 по 01.07.2020 в сумі 446307,82 грн. станом на 17.08.2020;
2) зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.11.1998 по 01.07.2020 у сумі 446307,82 грн. станом на 17.08.2020.
Свої вимоги мотивував тим, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №480/2859/18 відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача, а 17.08.2020 кошти у перерахованому розмірі було виплачено позивачу. Однак, при цьому, відповідач не здійснив розрахунку та виплати позивачу, всупереч Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
Ухвалою суду від 16.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.17-18), відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з того, що відповідно до ст.2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ), ч.2 ст.46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов в сукупності: нарахування громадянину належних йому доходів; порушення встановлених строків їх виплати; затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру.
Таким чином, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №1840/2859/18 виконано відповідачем в межах покладених зобов`язань. При цьому, наголосив, що зазначеним рішенням суду не зобов`язано нарахування та виплата компенсації втрати частини доходів.
Зважаючи на зазначене та на те, що виплату пенсії на виконання рішення суду виконано вчасно, тобто після надходження до ГУ ПФУ в Сумській області рішення суду, підстави для нарахування та виплати суми компенсації відсутні.
Також щодо стягнення судового збору зазначив, що згідно ст.73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" забороняється використання коштів Пенсійного фонду України на цілі, не передбачені цим Законом. Враховуючи заборону використовувати кошти на цілі, не передбачені пенсійним законодавством, та відсутність рахунків в органах Казначейства вказав, що правильним буде відшкодування понесених судових витрат позивача за рахунок Державного бюджету України.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач є пенсіонером, перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ, що вбачається з позовної заяви т з рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №1840/2859/18, яке набрало законної сили, та в силу ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини якого не потребують доказуванню.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №1840/2859/18 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії позовні вимоги задоволено частково, зокрема, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 складової пенсійної виплати - основного розміру пенсії 55% грошового забезпечення при звільненні з органів внутрішніх справ за станом здоров`я з 16.10.1998 та зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 55 % грошового забезпечення з дня її призначення, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні іншої частини вимог було відмовлено.

Вказане рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №1840/2859/18 набрало законної сили 29.10.2018 (32-34).

На виконання вказаного рішення ГУ ПФУ в Сумській області 06.11.2018 здійснено перерахунок пенсії позивачу з 16.10.1998, що підтверджується копіями протоколів про перерахунок пенсії (а.с.20-23).

При цьому, пенсію у новому розмірі та її доплату за період з 29.10.2018 по 30.11.2018 у сумі 450,35грн. здійснено у грудні 2018 року, а сума перерахованих коштів за період з 16.10.1998 по 28.10.2018 складає 41039,80грн. Вказане підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 за період з жовтня 1998 року по грудень 2006 року, розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 за період з січня 2007 року по листопад 2018 року, а також розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 за період з жовтня 2018 року по листопад 2018 року (а.с.24-26).

Кошти у перерахованому розмірі на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №1840/2859/18 були виплачені ОСОБА_1 17.08.2020, що підтверджується списком №1 на зарахування пенсій (допомог) на поточні (карткові) рахунки ОСОБА_1 у період з 01.08.2020 по 31.08.2020 (а.с.19), листом ГУ ПФУ в Сумській області від 16.09.2020 (а.с.7зворот), а також випискою ГУ ПФУ в Сумській області з обслуговування клієнтів (а.с.8).

Водночас, як вбачається з зазначених вище розрахунків та не заперечується відповідачем у відзиві, ГУ ПФУ в Сумській області не було нараховано та виплачено ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.09.2020 про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії (а.с.9-10), однак, відповідач листом від 20.10.2019, з посиланням на ст.2 Закону №2050-ІІІ, повідомив позивача про те, що підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати немає, оскільки на виконання рішення суду від 25.09.2018 ГУ ПФУ в Сумській області 17.08.2020 перераховано кошти у розмірі 41039,80грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 . Тобто, рішення виконано в межах визначених зобов`язань (а.с.11).

Надаючи правову оцінку, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 (далі Порядок №159).

Відповідно до статей 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Схожі норми містяться і в пп.2,3 Порядку №159.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV, ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: САМИМ підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.11.2014 (справа №21-518а14), а також Верховного Суду у постановах від 20.02.2018 (справа №336/4675/17), від 03.05.2018 (справа №703/5652-15а), від 12.06.2019 (справа №425/1162/17).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №1840/2859/18, що набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 складової пенсійної виплати - основного розміру пенсії 55% грошового забезпечення при звільненні з органів внутрішніх справ за станом здоров`я з 16.10.1998 та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 55 % грошового забезпечення з дня її призначення, з урахуванням раніше виплачених сум. Отже, факт того, що саме ГУ ПФУ в Сумській області з 16.10.1998 не здійснив нарахування та виплати у належному розмірі пенсії позивачу, виходячи з основного розміру пенсії в 55% грошового забезпечення при звільненні з органів внутрішніх справ за станом здоров`я, не підлягає доказуванню, оскільки він встановлений судовим рішенням у справі №1840/2859/18 у спорі між тими самими сторонами.

При цьому, судом встановлено, що на виконання зазначеного рішення, нараховані та виплачені суми були лише 17.08.2020 (а.с.1,8,19) Тобто, відповідачем було порушено строки виплати позивачу нарахованих йому за рішенням суду сум пенсії. Доказів сплати компенсації втрати частини доходів відповідачем не надано.

Відтак, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати частини розміру пенсії за період з 01.11.1998 по 01.07.2020 не відповідає критеріям правомірності, визначеної в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправною, а тому суд вважає за необхідне визнати таку бездіяльність протиправною та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати сум пенсії за період з 01.11.1998 по 01.07.2020, перерахованої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №1840/2859/18, виплачених 17.08.2020.

Щодо позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії саме в сумі 446307,82 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення суб`єктом владних повноважень та його перевірку на відповідність вищезазначеним принципам, та, водночас, зважаючи на особливості дискреційних повноважень такого суб`єкта владних повноважень.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі визначення законодавством чітких умов та критеріїв, яких необхідно дотримуватись при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень, відповідач зобов`язаний діяти, з урахуванням таких умов.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Як зазначалося вище, відповідно до статей 1,2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Отже, чинним законодавством України повноваження щодо здійснення компенсації доходів за порушення встановлених строків їх виплати покладено на орган, відповідальний за їх виплату.

Так, питання щодо виплати пенсії належить до компетенції територіальних органів ПФУ, а тому здійснення розрахунку компенсації за порушення встановлених строків виплати пенсії покладається саме на пенсійний орган.

Позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 446307,82 грн., тобто, розрахунок суми компенсації здійснено позивачем самостійно.

При цьому, суд зауважує, що відповідачем розрахунок суми компенсації втрати частини доходів позивача взагалі не здійснювався, у тому числі не надавалась оцінка щодо конкретної її суми у розмірі 446307,82 грн., яку саме просить стягнути позивач.

Таким чином, вказана вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності в частині, що стосується не нарахування та не виплати конкретної суми компенсації у розмірі 446307,82 грн. та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у конкретно визначеному розмірі 446307,82 грн. є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 768,40грн., сплаченого ним за подання позовної заяви згідно квитанції від 11.11.2020 (а.с.3).

При цьому, посилання відповідача у відзиві в обґрунтування своєї позиції щодо вимоги про стягнення судового збору, на ст.73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не приймається судом до уваги, оскільки вказана обставина не звільняє суд від вирішення в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розподіл судових витрат та стягнення саме з відповідача - суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення сплачений судовий збір, у разі, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.11.1998 по 01.07.2020 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №1840/2859/18, виплачених 17.08.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати сум пенсії за період з 01.11.1998 по 01.07.2020, перерахованої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №1840/2859/18, виплачених 17.08.2020.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп..

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31.12.2020.

Суддя І.Г. Шевченко