Справа № 160/12552/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Тулянцевої І.В.
при секретарі судового засідання Прогонній В.В.
представника відповідача Радіоновського Р.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП ВТОРМЕТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
12 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДП ВТОРМЕТ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 22.11.2019 року №000758509, застосоване до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП ВТОРМЕТ», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 161 180 грн.
Ухвалою суду від 17.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 20 січня 2020 року о 14:00 год.
У судовому засіданні 20.01.2020 оголошена перерва до 05.02.2020 о 14:00 год.
Ухвалою суду від 17.02.2020 провадження у справі було зупинено до 03.03.2020 року до 13:00 год.
На підставі ухвали суду від 03.03.2020 провадження у справі було поновлено.
У судове засідання 03 березня 2020 року представник позивача не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 205 КАС України).
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України).
На підставі статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), приймаючи до уваги ту обставину, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 17.02.2020 року, суд на місці ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві, та просив відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
За результатами перевірки відповідачем складено акт від 31.10.2019№7333/04-36-5-09/31177431, згідно з висновками якого контролюючим органом встановлено порушення позивачем:
- ст.1, п.2 ст.3, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 (із змінами та доповненнями); пп.1.1 п.1, пп.1.2. п.1, п.2.16 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого у Мін`юсті України 05.06.1995 за №168/704; п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено залишок від`ємного значення з податку на додану вартість у грудні 2018 на суму 161 180 грн.
22 листопада 2019 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №000758509 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 161 180 грн. за період - грудень 2018 року.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (надалі - Закон №996-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
В абзаці другому пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704 (далі - Положення №88), визначено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.
Як визначено у пункті 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.4 статті 200 ПК України).
За приписами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Так, 30.11.2018 між ТОВ «ДП ВТОРМЕТ» (Замовник) та ТОВ «ТОРГ-БАЗА» (Виконавець) було укладено договір № 30/11-18 про надання послуг, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання про надання послуг: перевезення вантажу автотранспортом Виконавця (п.1.1). Замовлення автотранспорта по видам здійснюється по заявці Замовника. Заявка надається Виконавцю (письмово, або телефоном, факсом) не пізніше, ніж за добу до моменту надання послуг (п.2.2). По закінченню кожного календарного місяця (але не пізніше, 15 числа наступного місяця) сторони оформлюють двосторонній акт виконаних послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін. В акті зазначається вид і вартість послуг, наданих Виконавцем у попередньому місяці (п.2.5). Вартість використання автомобіля є договірною і зазначається в актах виконаних робіт (п.3.1). Оплата послуг здійснюється протягом 30 днів з моменту виставлення рахунку Виконавцем шляхом перерахування Замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. За згодою сторін оплата послуг може здійснюватися в іншій формі, в тому числі шляхом проведення заліку однорідних зустрічних вимог за договорами закупки та надання послуг по перевезенню із оформленням відповідних двосторонніх актів (п.3.3).
Відповідно до вищезазначеного договору сторонами складено акт №ОУ-311218 від 31.12.2018 здачі-прийняття робіт (надання послуг) про те, що Виконавцем були надані автотранспортні послуги на суму 805 898,04 грн. без ПДВ.
ТОВ «ТОРГ-БАЗА» було виписано податкову накладну від 31.12.2018 №443 на суму 967 077,65 грн., в тому числі ПДВ - 161 179,61 грн. (автотранспортні послуги).
Виконавцем надано автотранспортні послуги, на підтвердження чого позивачем до перевірки надано товарно-транспортні накладні, про які вказано на сторінках 5-11 акту перевірки.
Так, замовниками за вищевказаними товарно-транспортними накладними виступали: ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь», ТОВ «Інтерпайп Україна»; вантажоодержувачами: ТОВ «Інтерпайп Ніко тьюб», ТОВ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», ТОВ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь», філія «Дніпропетровський річний порт «АСК Укррічфлот», ТОВ ІІ «БАДМ ЛТД».
На підтвердження договірних відносин із замовниками позивачем до суду надано:
- договір №UL-462/15 від 01.07.2015 на транспортно-експедиторське обслуговування вантажів автомобільним транспортом, укладений між ТОВ «ДП ВТОРМЕТ» (Експедитор) та ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» (Замовник);
- договір №UL-310/13 на транспортно-експедиторське обслуговування вантажів автомобільним транспортом, укладений між ТОВ «ДП ВТОРМЕТ» (Експедитор) та ТОВ «Інтерпайп Україна» (Клієнт).
Так, вказані договори регулюють взаємовідносини сторін при наданні Експедитором Клієнту комплексу транспортно-експедиторських послуг з організації перевезень та транспортно-експедиторського обслуговування зовнішньоторговельних та внутрішньоукраїнських вантажів Клієнта автомобільним транспортом по території України та інших держав (п.1.1). Експедитор зобов`язується здійснити транспортно-експедиторське обслуговування вантажів Клієнта, номенклатура, об`єми і маршрут слідування яких визначається у додатках до даного договору і які є його невід`ємною частиною. Вартість тарифів з перевезення узгоджується сторонами та вказується у додатку до договору. Клієнт на підставі підтверджуючих документів відшкодовує витрати, пов`язані з розрахунками із третіми особами (перевізниками, декларантами, держорганами), а також виплачує Експедитору плату за надані послуги (п.1.2). Факт надання послуг Експедитором підтверджується актом виконаних робіт, який складається та підписується повноважними представниками Сторін (п.1.5).
На підтвердження виконання вказаного договору позивачем до суду надано: заявки на перевезення грудень 2018 року, товарно-транспортні накладні, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів. Інших документів (щодо вартості послуг, здійснення оплати, актів про надання послуг) позивачем до суду не надано.
Судом встановлено, що за отримані послуги позивачем здійснено частково оплату ТОВ «ТОРГ-БАЗА» на суму 91 872,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за 18.01.2019.
Щодо оплати іншої частини суми позивач у позові зазначив, що між ТОВ ТОРГ-БАЗА» (Первісний кредитор), ТОВ «ГРАНД СТІЛ КОМПАНІ» (Новий кредитор) та позивачем (Боржник) було укладено договір відступлення права вимоги № 29/03-19 від 29.03.2019, відповідно до пункту 1.1. якого первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе належне Первісному кредиторові право вимоги у Боржника грошової суми 875 205,65 грн. без ПДВ, за договором №30/11-18 від 30.11.2018, укладеним між Первісним кредитором та Боржником. Позивачем було здійснено оплату 02.04.2019 у сумі 62 848,96 грн., 09.04.2019 у сумі 270 240,71 грн. та 10.04.2019 у сумі 299 724,61 грн., а тому заборгованість ТОВ «ДП ВТОРМЕТ» майже оплачена.
При цьому, вказаних документів позивачем до перевірки надано не було.
Однак, до заперечень на акт перевірки вих. №06/11-1 від 06.11.2019 позивачем було надано вищевказаний договір відступлення права вимоги № 29/03-19 від 29.03.2019, банківські виписки №2203 від 10.04.2019 та №2184 від 02.04.2019 про оплату в загальній сумі 343 000,00 грн. Тобто, оплату було вчинено не у повному обсязі. Крім того, позивачем до заперечень не було надано картки по рахунку 631.
Між тим, вбачається відсутність приміщень, основних засобів, кваліфікованого персоналу у підприємства.
З наданої відповідачем до суду податкової декларації ТОВ «ТОРГ БАЗА з податку на додану вартість за звітний податковий період - грудень 2018 року, судом встановлено, що підприємством придбається велика кількість різноманітних товарів та послуг (послуги з популяризації і просування, автотранспортні послуги, ремонт будівельних риштувань, ремонт розсувних дверей, послуги з виконання навантажувальних робіт асфальтобетонна дорожна, глина звичайна, клітина рослинна, круг металевий, лопата снігоприбиральна, натрій їдкий технічний в 100% перерахуванні, вогнебіозахист OXIDOM-911 (БС-13), календар річний перекидний тощо, та послуги, реалізовані на адресу позивача (автотранспортні послуги) в однаковій кількості та по однаковій ціні по ланцюгу постачання.
При цьому, як встановив відповідач в акті перевірки, придбання великої кількості різноманітного товару та автотранспортні послуги, реалізовані на адресу ТОВ «ДП Втормет» у відповідній кількості, здійснюється реєстрація податкових накладних в один день та майже в один і той же час, що може свідчити лише про документообіг та формування податкової вигоди.
Згідно висновку експерта №137 від 14.06.2019 підписи від імені ОСОБА_1 в графах «Приватний нотаріус» в документах багатьох підприємств, а також в Статуті ТОВ «Торг-База», затвердженому Рішенням №1 Загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Торг-База» від 24.10.2018, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Таким чином, сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб`єктів господарювання, задіяних в ланцюгу постачання, а також, те, що контрагент позивача - ТОВ «ТОРГ БАЗА» не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, відсутності майна, свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкового вигоди.
За результатами дослідження наданих документів в ході судового розгляду не підтверджено факт продажу ТМЦ (робіт, послуг) у ТОВ «Торг-База» для ТОВ «ДП Втормет». Враховуючи зазначене, первинні документи не мають юридичної сили первинних документів у зв`язку із зазначенням у них господарських операцій, які фактично не відбулись, і як наслідок, відповідальні за ведення бухгалтерського та податкового обліку особи позивача неправомірно формували регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність па підставі таких первинних документів.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано зроблено висновок щодо порушення позивачем ст.1, п.2 ст.3, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 (із змінами та доповненнями); пп.1.1 п.1, пп.1.2. п.1, п.2.16 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого у Мін`юсті України 05.06.1995 за №168/704; п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено залишок від`ємного значення з податку на додану вартість у грудні 2018 на суму 161 180 грн.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем надано до суду докази правомірності прийняття оскаржуваного рішення, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 06 березня 2020 року.

Суддя І.В. Тулянцева