Справа № 640/23337/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

04 січня 2021 року м. Київ № 640/23337/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів»
до третя особа проДержавної авіаційної служби України Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» звернулось з позовом до Державної авіаційної служби України, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про:

- визнання протиправним та скасування пункту 3 протоколу засідання Комісії Державної авіаційної служби України з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній №56 від 27.12.2019 - в частині анулювання права ТОВ "Авіаційна компанія "Роза Вітрів" на експлуатацію повітряної лінії Київ-Стамбул (Турецька Республіка) - Київ (частота рейсів: 3 рейси на тиждень);

- визнання протиправним та скасування наказу №1842 від 28.12.2019 - в частині анулювання права ТОВ "Авіаційна компанія "Роза Вітрів" на експлуатацію повітряної лінії Київ-Стамбул (Турецька Республіка) - Київ (частота рейсів: 3 рейси на тиждень);

- визнання протиправним та скасування пункту 3 протоколу засідання Комісії Державної авіаційної служби України з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній №60 від 28.04.2020 в частині надання права ТОВ "Авіакомпанія Скайап" на експлуатацію повітряної лінії Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ (частота рейсів: 3 рейси на тиждень);

- визнання протиправним та скасування наказу №596 від 28.04.2020 в частині надання права ТОВ "Авіакомпанія Скайап" на експлуатацію повітряної лінії Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ (частота рейсів: 3 рейси на тиждень).

Ухвалою суду від 06.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи та клопотання про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

04 листопада 2020 року відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 3 протоколу засідання Комісії Державної авіаційної служби України з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній №60 від 28.04.2020 в частині надання права ТОВ "Авіакомпанія Скайап" на експлуатацію повітряної лінії Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ (частота рейсів: 3 рейси на тиждень) та визнання протиправним та скасування наказу №596 від 28.04.2020 в частині надання права ТОВ "Авіакомпанія Скайап" на експлуатацію повітряної лінії Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ (частота рейсів: 3 рейси на тиждень) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та подане клопотання, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, частини третьої статті 8, статті 55 Конституції України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

З аналізу викладених вище положень законодавства вбачається, що звертаючись до суду з цим позовом, позивач повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або яке безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів цієї особи.

У свою чергу, рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «прав» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

У даному випадку, позивач здійснює свою діяльність у сфері правовідносин, у яких винесено оскаржувані протокол та наказ відповідача. Тому, вирішуючи питання порушення прав позивача оскаржуваними актами, суд має ретельно перевірити обставини участі позивача у відповідній процедурі та його права на експлуатацію відповідної повітряної лінії.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 по справі № 800/404/17, від 30.09.2020 по справі № 9901/68/20, від 03.09.2020 по справі № 9901/145/20, від 14.03.2018 по справі № 9901/22/17, від 04.03.2020 по справі № 9901/575/19, оскільки вони прийняті у справах з оскарження актів індивідуальної дії у цілком інших правовідносинах та іншій сфері.

Вказані обставини були встановлені Шостим апеляційним адміністративним судом в постанові від 03.11.2020 у справі №640/21094/20.

Таким чином, даний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного в задоволенні клопотання Державній авіаційній службі України про закриття провадження у справі №640/23337/20 в частині позовних вимог має бути відмовлено.

Керуючись статтями 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Державній авіаційній службі України в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі №640/23337/20 в частині позовних вимог.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Амельохін