Справа № 540/1845/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1845/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач, Держгеокадастр), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо не прийняття рішення про затвердження технічної документації з землеустрою та відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер ділянки :04:001:0259;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області прийняти рішення про затвердження технічної документації з землеустрою та відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер ділянки :04:001:0259.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (дозвіл на розробку якої було надано наказом №21-5051/18-17-СІ від 27.10.2017), однак листом від 20.08.2018 його повідомлено про відмову в клопотанні про затвердження технічної документації.

Вказану бездіяльність позивач вважає протиправною з огляду на те, що останнім не прийнято жодного рішення, натомість результат розгляду заяви позивача викладено у листі, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.07.2020 позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою від 31.07.2020 провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.09.2020 о 15:30 год.

20.08.2020 до суду надійшов відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що останній заперечує проти позову з наступних підстав. Зокрема, зазначає, що наказом ГУ Держгеокадастра від 27.10.2017 № 21-5051/18-17-СГ позивачу надано дозвіл (згоду) на розробку технічної із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) площею 1,4000 га, що перебуває в постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 10.10.1994 за № 313, із цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, з метою визначення меж земельної ділянки та внесення відомостей до Державного земельного кадастру, без зміни права користування нею.

В подальшому, позивач, погодившись з вказаним вище наказом, розробив технічну документацію та звернувся до Держгеокадастру з заявою про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 1,4000 га для ведення особистого селянського господарства на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Також, просив припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 1.4000 га згідно Державного акту на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого 10.10.1994 року № 313, на території Милівської сільської ради Бериславського району та передати її у власність для ведення особистого селянського господарства, зазначив, що право на безоплатну приватизацію за даним цільовим призначенням не використав.

Головним управлінням розглянуто заяву ОСОБА_1 стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вищевказаної земельної ділянки та відмовлено в задоволені клопотання, оскільки останній використав своє право на безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, про що свідчить запис на державному акті на право постійного користування земельною ділянкою, та метою розробки вищевказаної документації із землеустрою, відповідно до наказу від 27.10.2017 року № 21-5051/18-17-СГ було встановлення меж без зміни права користування нею.

Відповідач вважає, що правомірно відмовило позивачу у затвердженні технічної документації.

В судове засідання 29.09.2020 з`явився представник відповідача, представник позивача до суду не з`явився, подав заяву про відкладення підготовчого судового засідання в зв`язку з перебуванням на самоізоляції. Протокольною ухвалою заява задоволена, наступне підготовче судове засідання призначено на 16.10.2020 об 11:00 год.

В судове засідання 16.10.2020 з`явився представник відповідача, представник позивача до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Наступне підготовче засідання призначено на 29.10.2020 о 09:30 год.

В судове засідання 29.10.2020 представники сторін до суду не з`явились, представник відповідача надав клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку з перебуванням у відпустці, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено, наступне засідання призначено на 17.11.2020 о 10:00 год.

13.11.2020 року представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 16.11.2020 року відповідне клопотання представника позивача задоволено.

В підготовче засідання, призначене на 17.11.2020 року представники сторін не з`явились.

17.11.2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження та просив закрити підготовче провадження у справі.

17.11.2020 року від представника відповідача надійшла заява аналогічна за змістом.

Ухвалою від 17.11.2020 підготовче засідання закрито, розгляд справи по суті призначено на 22.12.2020 о 15:30 год.

17.12.2020 та 22.12.2020 від представників позивача та відповідача відповідно надійшли заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст.ст. 194 та 205 КАС України суд вважає, що подання позивачем та відповідачем заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження не є перешкодою для прийняття рішення по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом ГУ Держгеокадастра від 27.10.2017 № 21-5051/18-17-СГ позивачу надано дозвіл (згоду) на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) площею 1,4000 га, що перебуває в постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 10.10.1994 за № 313, із цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, з метою визначення меж земельної ділянки та внесення відомостей до Державного земельного кадастру, без зміни права користування нею.

19.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Держгеокадастру з заявою про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Також просив припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 1.4000 га згідно Державного акту на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого 10.10.1994 року № 313, на території Милівської сільської ради Бериславського району та передати її у власність для ведення особистого селянського господарства, зазначив, що право на безоплатну приватизацію за даним цільовим призначенням не використав.

Розглянувши вказану заяву Держгеокадастр листом від 20.08.2018 №5803/02390/0/095-18 повідомило позивача про відмову в затвердженні технічної документації, вказуючи на те, що останній використав своє право на безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, про що свідчить запис на державному акті на право постійного користування земельною ділянкою, та метою розробки вищевказаної документації із землеустрою, відповідно до наказу від 27.10.2017 року № 21-5051/18-17- СГ було встановлення меж без зміни права користування нею.

Не погоджуючись з відмовою та вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства визначений Земельним кодексом України.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно частин 1, 2 статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про землеустрій" технічними матеріалами є технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Пунктом 14 ст. 186 Земельного кодексу України встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" вирішено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення, а також установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються (абз.3 п.1, п.5 постанови).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, згідно з пп.31 п.4 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру наділена повноваженнями розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2; установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно з додатками до цієї постанови утворено, зокрема, Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 №294-р установлено можливість забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. №15 "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру2 функцій і повноважень Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється.

Згідно з п.п. 7, 9 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінрегіону і Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Враховуючи викладене, єдиним і виключним способом вирішення питань, віднесених до повноважень органів Держгеокадастру - є прийняття ними рішень у формі наказів організаційно-розпорядчого характеру.

З урахуванням наведеного та положень ст.118 Земельного кодексу України результат розгляду заяви позивача про затвердження технічної документації з землеустрою повинен здійснюватись відповідачем шляхом прийняття відповідного наказу.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06.08.2019р. у справі №140/1992/18 та від 29.08.2019р. у справі №420/5288/18.

Як установлено судом, позивач у встановленому законодавством порядку звернувся до відповідача із заявою про затвердження технічної документації на землю, додавши всі передбачені Земельним кодексом України документи, які необхідні для вирішення відповідачем спірного питання.

Однак замість прийняття передбаченого ст.118 Земельного кодексу України рішення у формі наказу, відповідач надіслав позивачу лист від 20.08.2018 №5803/02390/0/95-18, в якому зазначив, що не може задовольнити клопотання позивача, оскільки останній використав своє право на безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, про що свідчить запис на державному акті на право постійного користування земельною ділянкою, та беручи до уваги наказ Держгеокадастру від 27.10.2017 року № 21-5051/18-17-СГ щодо мети розробки вищезазначеної документації з землеустрою.

Вказаний лист неможливо розцінити як рішення відповідача - наказ організаційно-розпорядчого характеру. Фактично цим листом лише проінформовано позивача про наявність перешкод для затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення ГУ Держгеокадастру, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач не вирішив по суті заяву позивача від 19.07.2018 року, чим допустив протиправну бездіяльність.

Визначаючись із способами захисту порушеного права позивача, суд виходить із меж власної компетенції, яка надає право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В контексті обставин спору, застосування такого способу захисту вимагає з`ясування, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для затвердження технічної документації.

У даному конкретному випадку повноваження щодо визначення дотримання позивачем умов для надання спірного дозволу належать відповідачеві, який це питання не досліджував і не з`ясовував.

З урахуванням викладеного й того, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність при розгляді клопотання позивача, то на нього слід покласти обов`язок повторно розглянути клопотання і прийняти за наслідками розгляду одне з рішень у формі наказу, передбачених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Таким чином, з наданих до суду доказів, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своєї бездіяльності.

Отже, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати розподілити згідно ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо не прийняття рішення про затвердження технічної документації з землеустрою та відведення у власність ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) земельної ділянки площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер ділянки :04:001:0259.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. Університетська, 136а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про затвердження технічної документації з землеустрою та відведення у власність ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) земельної ділянки площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер ділянки :04:001:0259 та за наслідками розгляду прийняти одне з рішень у формі наказу, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. Університетська, 136а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 109040000