Справа № 219/7003/20
Суддя: Хомченко Л. І.
Дата ухвалення: 2020-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/7003/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12. 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі; головуючого судді Хомченко Л.І., за участі секретаря судового засідання Лосинська І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бахмут справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 6 роти управління патрульної поліції в Харківській області Шумакова Сергія Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора 3 батальйону 6 роти управління патрульної поліції в Харківській області Шумакова Сергія Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою серії ЕАК № 2823022 від 14.07.2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за керування ним 14.07.2020 року, о 13-41 год., транспортним засобом RENAULT ESPASE , номерний знак НОМЕР_1 , у населеному пункті Травневе , автодорога м03 449 км,зі швидкістю 122 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 72 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР- перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортного засобу більш як на 50 км/год.

Позивач не погодився з притягненням його до адміністративної відповідальності, тому що в зазначений час він керував іншим транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ 21101, державний номерний знак НОМЕР_2 , що може підтвердити фотозйомка, яка була зроблена відповідачем. Також, він не порушував швидкість руху, а при розгляді справи йому не були роз,яснені його права, що є грубим порушенням чинного законодавства України. Також, у постанові відсутні відомості про технічний засіб, на який здійснено запис факту вчинення правопорушення. В оскаржуваній постанові інспектором не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про порушення позивачем адміністративного правопорушення. Вважав, що постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання. На підставі вищевикладеного позивач просив скасувати постанову серії ЕАК № 2823022 від 14.07.2020 року.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач, який був належним чином повідомлений про час розгляду справи, в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив звдовольнити.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про час розгляду справи, в судове засідання не з,явився, ( надав заяву про розгляд справи у його відсутності та просив відмовити задоволенні позову) .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, постановою серії ЕАК № 2823022 від 14.07.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., в якій зазначено про те, що позивач - водій ОСОБА_1 керував 14.07.2020 року, о 13-41 год., транспортним засобом RENAULT ESPASE , номерний знак НОМЕР_1 , у населеному пункті Травневе , автодорога м03 449 км, зі швидкістю 122 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 72 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР- перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортного засобу більш як на 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом Трукам тс00046.

Суд при вирішення цього спору керується принципом верховенства права, передбаченого ст. 129 Конституції України та ст. 6 КАС України згідно з яким людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для

захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Окрім того, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, а тому у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину позивача, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.04.2018р. (справа №202/2862/17 (2-а/202/143/2017)) та у постанові від 26.04.2018р. (справа №200/5590/17(2а/200/669/17)), від якої колегія суддів Верховного Суду не знайшла підстав для відступлення при винесенні постанови від 20.12.2019р. по справі № 191/1060/17 (2-а/191/94/17).

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,

- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З метою фіксування правопорушення, забезпечення дотримання ПДР, у відповідності до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 40 «Застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», Закону України «Про Національну поліцію», вищевказаний факт правопорушення зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000663).

Суд звертає увагу, що в оскаржувані постанові зазначений вимірювач швидкості як Трукам, без зазначення його марки, що не дозволяє визначити належність та допустимість застосування необізнаного вимірювача швидкості, а його показання належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення.

(При цьому, Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 р. засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювання техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCАМ», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Згідно свідоцтва про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/11918 від 25.09.2018 р. лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 №ТС000663 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2км/год до 200 км/год; ± 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Водночас, відповідно до вказаного свідоцтва, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000663 - придатний до застосування до 25.09.2019 року.)

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікати відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, видані в установленому порядку до набрання чинності цим Законом, чинні протягом визначеного в них строку дії.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 року №193.

При цьому чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку .

Як зазначалося, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не спростовано доводи позивача про керування ним іншим транспортним засобом та не надано відео файлу , як і не спростовано про роз,яснення прав та обов,язків під час розгляду справи, що є порушенням права на захист.

Суд звертає увагу на те, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачається у т.ч. за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що питання, яке є спірним - доведення факту порушення водієм правил дорожнього руху - керування певним транспортним засобом з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. відповідачем не доведено. Більше того, відповідачем не спростовано зазначення позивачем про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності та порушення його права на захист.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про задоволення позовних .

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 3 батальйону 6 роти управління патрульної поліції в Харківській області Шумакова Сергія Олеговича серії ЕАК № 2823022 від 14.07.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510,00 грн. за порушення ч.3 ст.122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273,275-277,280,282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283,статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.І. Хомченко