Справа № 380/9934/20
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9934/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Красневич Ю.Б.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Школьної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, Львівська область, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, ) (далі - ГУ НП у Львівській області), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період від 01.03.2019 по 20.09.2019 у сумі 70161,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 20.09.2019 наказом ГУ НП у Львівській області №592 о/с виконано постанову виконано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі №1.380.2019.001498 та поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області з 01.03.2019. Позивач зазначає, що відповідачем поновлено його на вказаній посаді, однак судом не вирішувалося питання оплати вимушеного прогулу у справі №1.380.2019.001498 і при поновленні його на роботі відповідачем оплата вимушеного прогулу не проведена. У зв`язку з цим, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, проте відповідь на таку йому надано не було.

Ухвалою судді від 10.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач 01.12.2020 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що законодавець надав право звертатися до судів адміністративної юрисдикцій лише тим особам, права, свободи та законні інтереси яких уже порушено, не визнано або оспорюються станом на дату пред`явлення позову. В той же час, позивач не заявив до суду позовних вимог, щодо визнання протиправними індивідуального акта, певних дій або бездіяльності відповідача (ГУНП у Львівській області), а лише просить стягнути кошти. З огляду на викладене, у відповідача відсутній обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності передбачений ч. 2 ст. 77 КАС України, в противагу цього - частина перша цієї статті передбачає, що позивач повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Однак, в додатках до даного позову відсутні будь-які докази невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період від 01.03.2019 по 20.09.2019, а тому вважає даний позов неаргументованим, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Відповідач вважає помилковими висновки представника позивача в частині застосування загальних норм права в вигляді Кодексу законів про працю, адже проходження служби в органах внутрішніх справ є державною службою особливого характеру і ніяк не ототожнюється із працею на підприємстві, а тому спірні правовідносини регулюються спеціальним законодавством. Зазначає, що оскільки спірні правовідносини виникли в момент звільнення позивача у 2019 року, то на момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про національну поліцію» та Порядок №260, а відповідно розрахунок коштів за вимушений прогул мав би здійснюватися відповідно до Порядку 260. Крім цього, відповідач також заперечує проти стягнення з нього витрат на правову допомогу, а тому просить у задоволенні їх відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі №1.380.2019.001498 за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Львівській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області» № 577 від 18.02.2019, у частині накладення на старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції» та визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Львівській області по особовому складу № 129 о/с від 28.02.2019, у частині звільнення із служби в поліції старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 з 01.03.2019 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Рішення в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ НП у Львівській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1536,80 грн

20.09.2019 ГУ НП у Львівській області видано Наказ №592 о/с про поновлення ОСОБА_1 з 01.03.2019 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області. Підстава: рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 по справі №1.380.2019.001498 (а.с.31)

Однак, при розгляді справи №1.380.2019.001498 судом не вирішувалося питання оплати вимушеного прогулу і у наказі про поновлення позивача на службі про оплату вимушеного прогулу не вказано.

11.11.2019 та 03.01.2020 позивач звертався до відповідача із заявами, в яких просив виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 01.03.2019 по 20.09.2019 у розмірі 70161,00 грн.

Станом на момент розгляду справи, ОСОБА_1 жодної відповіді за результатами розгляду поданих ним заяв не отримав. Доказів протилежного суду відповідачем не надано.

У зв`язку з відмовою відповідачем самостійно нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 01.03.2019 по 20.09.2019, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (ч.ч. 1, 2, 6 ст. 43 Конституції України).

Кодекс законів про працю України відповідно до ст. 1 регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII

Проходження служби в поліції регулюється відповідно до ст.60 Закону України «Про Національну поліцію» цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17.02.2015 у справі №21-8а15, визначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Також, аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №803/31/16, номер провадження К/9901/1664/18.

Відповідно до правової позиції висловленій в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.07.2018, справа №805/1110/17-а, грошове забезпечення поліцейського за час вимушеного прогулу обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988).

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29.04.2016 №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

При цьому як зазначалося вище, підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Оскільки наказ про звільнення позивача зі служби судом скасований, відповідно виникли підстави для нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Водночас, Пунктом 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, випливає, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до рішення суду по справі № 1.380.2019.001498, вимушеним прогулом є період з 01.03.2019 до 20.09.2019, що становить 204 календарних дня.

Відповідно до Довідки від 30.10.2019 №324, яка видана ГУ НП у Львівській області, станом на день звільнення (28.02.2019) позивачу нараховано грошове забезпечення у розмірі:

- січень 2019 нараховано 12900,94 грн.;

- за лютий 2019 нараховано 8111,71 грн.

Оскільки відповідно до Пункту 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення, середньоденне грошове забезпечення складає: (12900,94 грн (січень 2019) + 8111,71 грн (лютий 2019) : 59 календарних днів за два місяці = 356,15 грн.

Судом встановлено, що період вимушеного прогулу позивача з 01.03.2019 (перший робочий день після звільнення позивача) по 20.09.2019 (дата наказу про поновлення позивача на посаді) складає 204 календарних дня.

Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу позивача за період з 01.03.2019 до 20.09.2019 складає 72654,60 грн (204 календарних дня х 356,15 грн).

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також слід звернути увагу на приписи ст. 245 КАС України, згідно з якими перелік способів захисту порушених прав викладений у цій статті не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене для ефективного захисту, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та позовні вимоги задовольнити шляхом стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивача за період з 01.03.2019 до 20.09.2019 в сумі 72654,60 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплаченого згідно з квитанцією №0.0..1 від 03.11.2020.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.ч.1, 4, 7 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд встановив, що представник позивача адвокат Школьна Алла Вікторівна представляла інтереси позивача ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ВС №1037181 від 04.11.2020 про надання правової допомоги, який виданий адвокатським обєднанням «Юридична фірма «Марусяк і партнери» на підставі договору про надання правової допомоги №16/19 від 22.02.2019.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі №810/2816/18.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні документальні докази оплати понесених витрат в сумі 20000 грн (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.) та їх розрахунок як на час подання позову так і на час прийняття судом рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат оскільки відсутні докази їх фактичного понесення та відсутній їх розрахунок. При цьому, суд враховує, що до матеріалів справи позивачем чи його представником не долучено договору, відповідно до якого позивачу надавалась правнича допомога, що не дає суду можливості встановити правильність визначення розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 241-246, 250, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м.Львів, пл. Григоренка 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2019 по 20.09.2019 в сумі 72654 (сімдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) 60 грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м.Львів, пл. Григоренка 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 04.01.2021

Суддя Р.І. Кузан