Справа № 160/9478/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 160/9478/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Маковська О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області від 17.07.2017 №13560.

Позовні вимоги обґрунтовані помилковим визначенням об`єкта оподаткування та відповідно помилковим нарахування податкового зобов`язання з податку на землю.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 №13560-1302.

Не погодившись з прийнятим рішенням до суду з апеляційною скаргою звернулось Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані з посиланням на те, що позивачу, як землекористувачу, визначено грошове зобов`язання з земельного податку на підставі листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, отже спірне рішення прийнято на підставі, в порядку та у спосіб, визначені законом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини нежитлової будівлі (на праві спільної часткової власності), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 22,5 кв.м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.09.2019.

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 №13560-1302, яким визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку за 2014 рік - 8821,02 грн., за 2015 рік - 11017,39 грн., за 2016 рік - 37335,32 грн. та за 2017 рік - 48875,32 грн

Розмір грошового зобов`язання з земельного податку за період 2014 - 2017 роки нараховано відповідачем на підставі листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 12.07.2017 №8-4-0.38-859/107-17, згідно якого нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за кадастровим №:04:047:0113 в 2017 році буде складати 2868,27 грн.

Не погодившись з прийняти рішенням позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У підпункті 14.1.72 п. 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73. пункту14.1 статті 14 ПК України).

Стаття 270 ПК України закріплює, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

У частинах 1-2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з підпунктом 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 286.6 статті 286 ПК України на земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;

3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пунктом 286.6 статті 286 ПК України визначено, що нарахування податку на земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, відбувається з урахуванням площі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні співвласників, а також частки кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Враховуючи викладене, особа має сплачувати земельний податок, який вираховується контролюючим органом з урахуванням площі земельної ділянки під належними їй будівлями та спорудами з урахуванням прибудинкової території, належної кожної з таких осіб та встановленої для даної ділянки нормативно-грошової оцінки.

Як слідує з матеріалів справи та підтверджується розрахунком земельного податку, позивачу розраховано суму земельного податку за земельну ділянку площею 568 кв.м., на якій розташовано об`єкт нерухомості, лише 1/2 частина якого належить позивачу на праві спільної часткової власності, що не враховано контролюючим органом під час прийняття спірного рішення про нарахування земельного податку.

Крім того, розмір земельного податку має ґрунтуватися на нормативній грошовій оцінці відповідної земляної ділянки.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, розмір земельного податку встановлюється виключно на підставі нормативної грошової оцінки землі, яка повинна бути затверджена органом місцевого самоврядування, а розмір такої оцінки зазначається у витягу з технічної документації, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

В цій справі, контролюючим органом визначено розмір грошового зобов`язання позивача на підставі листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 12.07.2017, проте не надано жодного доказу того, що розмір нормативної грошової оцінки землі, яку ГУ ДФС використано при визначенні грошового зобов`язання позивача, визначено відповідно до вимог законодавства, а також, що дані про нормативну грошову оцінку землі підтверджується належним чином оформленим витягом з технічної документації.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідачем не доведено правильності визначення розміру податкового зобов`язання через не підтвердження такого розміру витягом з технічної документації про розмір нормативної грошової оцінки землі та не підтвердження розрахунку земельного податку пропорційно належній частці об`єкту нерухомості щодо кожного власника такої будівлі.

Враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши докази в їх сукупності та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Pішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров