Справа № 219/8854/20
Суддя: Лапченко О. М.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/8854/20
Провадження № 2-а/219/83/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Андрусенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бахмут Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Писаренка Германа Павловича про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася з адміністративним позовом, згідно якого просить скасувати постанову БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області поліцейського капрала поліції Писаренко Германа Павловича серії ЕАМ № 3157779 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, від 19.09.2020 року складеної відносно ОСОБА_1 , а провадження по справі закрити; скасувати постанову БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області поліцейського капрала поліції Писаренко Германа Павловича серії ДП018 № 789943 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, від 19.09.2020 року складеної відносно ОСОБА_1 , а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову вказує, що 19.09.2020 року вона рухалася на своєму автомобілі в місті Бахмут Донецької області та на виїзді з міста була зупинена співробітниками поліції. На місті зупинки відносно неї співробітником поліції Писаренко Г.П. було винесено постанову серії ЕАМ № 315779 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності стало нібито перевищення нею швидкості в межах населеного пункту 86 км/год., чим порушила п.12.4 ПДР. В зазначеній постанові вказано, що швидкість руху її автомобіля було зафіксовано за допомогою приладу ТruCam LTI 20/20 ТС000744, який працював не в автоматичному режимі. На її прохання надати запис на підтвердження того, що нею було перевищено максимально допустиму швидкість з приладу співробітник поліції такого не надав, оскільки даний запис був відсутній. Наступного дня, 20.09.2020 року через її чоловіка співробітники поліції передали для неї вже іншу постанову ДП018 № 789943 від 19.09.2020 року, яка винесена тим самим співробітником поліції. В даній постанові були відображені ідентичні данні, а саме - час та місце адміністративного правопорушення, однак прилад за допомогою якого було зафіксовано нібито порушення ПДР України зазначений інший: ТruCam LTI 20/20 00157. Дана постанова була винесена взагалі без її присутності. На прохання її чоловіка надати запис з місця фіксації адміністративного правопорушення, співробітники поліції відмовилися. Тобто співробітники поліції за одним фактом склали дві різні постанови. З винесеними постановами вона не погоджується та вважає їх такими, що підлягають скасуванню. Пояснила, що відеофіксація проводиться виключно на ділянках доріг, де встановлені відповідні дорожні знаки, а патрульні автомобілі у таких місцях мають знаходитися у таких місцях з увімкненими маячками синього кольору, однак автомобіль співробітників поліції, які виносили постанову, взагалі був майже схований за деревами, маячки синього кольору не працювали. Вважає, що в даному випадку не можливо казати про те, що лазерний вимірювач швидкості працював в автоматичному режимі, оскільки співробітник тримав зазначений прилад в руках, тобто він мав можливість корегувати роботу приладу в штучному режимі, окрім того безпосередньо в постанові серії ЕАМ № 3157779 чітко зазначено, що фіксування відбувалося не в автоматичному режимі. Вона впевнена, що не перевищувала швидкість руху 50 км/год., попереду неї в попутному напрямку їхали декілька автомобілів, які рухалися зі швидкістю значно більшою, ніж вона. Вона також вказувала на те, що вимірювальний прилад, який співробітник поліції тримав в руках, не містить пломби, також співробітники поліції відмовили в наданні документів, які б свідчили про те, що даний прилад пройшов відповідну повірку та сертифікацію. Вказує, що незаконно розглянувши справу за постановою серії ЕАМ № 3157779 на місці знаходження транспортного засобу, поліцейський не надав їй жодної можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що своїми діями поліцейський порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Співробітник поліції позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, а отже порушив вимоги щодо процедури розгляду справи. З приводу складання постанови серії ДП018 № 789943, в якій зазначено місце час та обставини справи такі ж, як і в постанові ЕАМ № 3157779, вказала що її складання та вирішення питання проводилося взагалі без її присутності.

28.09.2020 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області провадження у справі було відкрите, судовий розгляд провадиться за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

23.10.2020 року від представника відповідача - Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник зазначив, що позов є безпідставним та необґрунтованим, проти задоволення позовних вимог заперечував з наступних підстав.

Вказав, що під час несення служби в м. Бахмут автошлях Т-05-13, 67 км. 19.09.2020 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000744) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме - водій транспортного засобу Ланоз, номерний знак НОМЕР_1 , рухалась зі швидкістю 86 км/год., при цьому перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 36 км/год., чим порушила п.12.4 ПДР України. Було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Поліцейський підійшов до водія, яким виявилась ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення. Після цього попросив пред`явити документи. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено стягнення на правопорушника в розмірі 255 грн. В постанові зазначено, що вимірювання швидкості руху здійснювалося за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCam LTI 20/20, серійний номер ТС000744, фото з даного приладу, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис вручено її копію. Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності та правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam вказав, що лазерний вимірювач швидкості ТruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903- 2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Дана процедура відповідно до ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» була передбачена для серійного виробництва та ввезення засобів вимірювальної техніки на територію України Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 пристрій TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18039 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості до застосування. Зазначив, що чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями. Вказав, що вимірювання швидкості проводилось в ручному режимі, оскільки даний прилад працює саме в ручному режимі. Посилання позивача на порушення ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» є помилковими, оскільки лазерний вимірювач швидкості не відноситься до автоматичної фото- і відотехніки, а є лише вимірювачем швидкості. Пояснив, що покази приладу TruCAM оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Вказав, що в розпорядженні позивача дійсно знаходяться дві постанови про адміністративне правопорушення, проте, вручаючи другу постанову, було наголошено, що постанова серії ЕАМ № 3157779 є не дійсною, оскільки під час її формування стався технічний збій, а саме - поліцейським раніше вже було складено постанову на іншу особу з серією ЕАМ № 3157779, отже наступна постанова мала містити № 3157780, проте зміни номеру не відбулося. Встановивши ці обставини, поліцейським було написано рапорт та постанову серії ЕАМ № 3157779 відносно ОСОБА_1 скасовано. Замість неї було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 789943. Твердження позивача, що постанова серії ДПО18 № 789943 містить ідентичні данні, окрім приладу яким було зафіксовано правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки номер 00157 відноситься саме до нагрудного відео реєстратора. У спірних правовідносинах фіксування правопорушення відбулось не в автоматичному режимі, а тому відеозапис, наданий відповідачем є належним доказом, який свідчить про обставини правопорушення (а.с.26-36).

Відповідач - поліцейський роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Писаренко Г.П., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановлено цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Судом достовірно встановлено, що постановою поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Писаренко Г.П. серії ЕАМ № 3157779 від 19.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с.11).

Постановою поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Писаренко Г.П. серії ДП018 № 789943 від 19.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с.12).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно постанови серії ЕАМ № 3157779 від 19.09.2020 року в м. Бахмут автодорога Т-05-13, 67 км. 19.09.2020 року о 7.55 годині екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000744) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме - водій транспортного засобу Ланоз, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухалась зі швидкістю 86 км/год., перевищила встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 36 км/год., чим порушила п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом ТruCam LTI 20/20 ТС000744.

Згідно постанови серії ДП018 № 789943 від 19.09.2020 року в м. Бахмут автодорога Т-05-13, 67 км. 19.09.2020 року о 7.55 годині екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCam LTI 20/20 було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме - водій транспортного засобу Ланоз, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухалась зі швидкістю 86 км/год., перевищила встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 36 км/год., чим порушила п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом ТruCam LTI 20/20.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

На підставі викладеного, суд зазначає, що посадова особа органів Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Представник відповідача вказав, що в розпорядженні позивача дійсно знаходяться дві постанови про адміністративне правопорушення, проте, вручаючи другу постанову, позивачу було наголошено, що постанова серії ЕАМ № 3157779 є не дійсною, оскільки під час її формування стався технічний збій, а саме - поліцейським раніше вже було складено постанову на іншу особу з серією ЕАМ № 3157779, отже наступна постанова мала містити № 3157780, проте зміни номеру не відбулося. Встановивши ці обставини, поліцейським було написано рапорт та постанову серії ЕАМ № 3157779 відносно ОСОБА_1 скасовано. Замість неї було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 789943. Твердження позивача, що постанова серії ДПО18 № 789943 містить ідентичні данні, окрім приладу яким було зафіксовано правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки номер 00157 відноситься саме до нагрудного відео реєстратора.

Між тим, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Однак на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, суду не надано доказів скасування постанови серії ЕАМ № 3157779 або її нечинності. Суду наданий лише рапорт поліцейського про наявність допущеної помилки та винесення нової постанови серії ДПО 18 № 789943.

При цьому відповідачем суду не зазначено на підставі яких вимог закону, порядку чи інструкції відбувалася процедура встановлення недійсності постанови серії ЕАМ № 3157779, її скасування та ухвалення іншої постанови з аналогічними даними.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що 20.09.2020 року до нього додому приїхали поліцейські та передали для дружини ОСОБА_1 постанову про порушення правил дорожнього руху, він за неї не розписувався.

Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні позивач та наголосила, що цю постанову вона не отримувала особисто, однак в постанові стоїть її підпис, а дата вручення зазначена «19.09.2020 року», тоді як 19.09.2020 року вона отримала постанову серії ЕАМ № 3157779.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

За матеріалами справи швидкість вимірювалась приладом TruCam 000744. На підтвердження обставин справи інспектором до відзиву на позовну заяву додано фотознімок з приладу TruCam ТС000744 (а.с.33).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Однак відповідачем суду не надано оптичного диску з електронним доказом, який має бути засвідчений електронним цифровим підписом або має бути наданий суду в оригіналі, що також передбачає наявність на ньому, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Суд зауважує, що до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (в даному випадку - носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Суд зазначає, що згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Позивач вказує, що будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що своїми діями, поліцейський порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Згідно постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено, що під час розгляду справи відбувався запис на бодікамеру.

Між тим, суду не надано жодного запису з бодікамери поліцейського з метою перевірки вказаних обставин, хоча саме на відповідача покладений обов`язок доказування законності ухваленої постанови та дотримання процедури розгляду справи.

Вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п. 1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є "необхідним" для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п. 3 ст. 6 Конвенції, взятого в поєднанні з п. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувані постанови відповідачем прийняті не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для їх скасування.

При цьому, зважаючи на викладене та встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині скасування постанов відносно позивача про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП

На час розгляду справи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно пункту третього частини третьої вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

А тому суд вважає, що також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, але прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься відповідно до вимог ч.1 ст.222, п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП до компетенції органів, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення та до компетенції суду при розгляді відповідно до вимог ст.286 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, судом перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зазначене свідчить про те, що адміністративні суди наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення.

У свою чергу, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 420 гр. 40 коп. Отже, суд присуджує позивачеві відшкодування судових витрат зі сплати судового збору, які підтверджені квитанцією про сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 420 гр. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 19, 20, 72, 77, 286 КАС України, ст.ст. 9, 122, 245, 251, 254, 258, 280, 283, 288, 289 КУпАП, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Писаренка Германа Павловича про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 3157779 від 19.09.2020 року, яка винесена поліцейським роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Писаренко Германом Павловичем, відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП.

Скасувати постанову серії ДПО 18 № 789943 від 19.09.2020 року, яка винесена поліцейським роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Писаренко Германом Павловичем, відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП.

Справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 420 гр. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Лапченко

28.12.2020