Справа № 209/1928/20
Суддя: Решетник Т. О.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/1928/20
Провадження № 2-а/209/50/20
РІШЕННЯ

іменем України

"28" грудня 2020 р. м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участі секретаря - Шаповал А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Кам`янське адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в особі інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рутковського Олександра Валерійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в червні 2020 року звернувся до суду з позовом.

Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 15.06.2020 посадовою особою відповідача - інспектором 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рутковським О.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2689774, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Вважає дії відповідача та винесену постанову незаконною та прийняту з порушенням вимог встановлених законодавством. Так, 15.06.2020 керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ. номерний знак НОМЕР_1 він рухався автострадою з м. Кам`янське в бік м. Харків та, в районі м. Новомосковськ був зупинений відповідачем. Після перевірки документів відповідач розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення. Незважаючи на його заперечення та вимогу скористатись правовою допомогою відповідач у власному автомобілі, без його присутності, провів розгляд справи про адміністративне правопорушення та виніс оскаржувану постанову, вручив йому копію постанови. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, відповідачем встановлено правопорушення, що полягало у відсутності грязезахисних бризковиків на причепі та відсутність протоколу ОТК на транспортний засіб, що на думку відповідача становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Тоді як керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності (п. 31.4 Правил дорожнього руху), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється становить склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. До того ж, під час розгляду справи відповідачем було зроблено помилковий висновок про те, що конструкція транспортного засобу - автомобіля MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 або причепу марки ПА 1 номерний знак НОМЕР_2 передбачає обов`язкову конструктивну наявність бризковиків. Відповідачем невірно кваліфіковано дії за ч. 3 ст. 121 КУпАП, оскільки дана стаття передбачає відповідальність у випадку керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Транспортний засіб, яким він керував - MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 , є легковим пасажирським мікроавтобусом та використовується ним виключно з метою власної експлуатації без мети отримання прибутку, та відноситься до легкових автомобілів з причепом, що використовуються без мети отримання прибутку та не підлягають обов`язковому технічному контролю. Таким чином, відповідачем, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не досліджено та не підкріплено будь-якими доказами, факт використання ним транспортного засобу MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 та причепу марки ПА 1 номерний знак НОМЕР_2 саме з метою отримання прибутку, що є ключовим фактором проходження обов`язкового технічного контролю.

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, просить суд: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2689774 від 15.06.2020, винесену інспектором 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рутковським Олександром Валерійовичем. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на його користь витрати щодо сплату судового збору в сумі 1471,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.06.2020 року зазначену позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.07.2020 року позовні заяву повернуто позивачу у зв`язку із невиконанням ухвали суду про залишення без руху.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.07.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.12.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, додаткових доказів, письмових пояснень, уточнень суду не надав; в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач Департамент патрульної поліції, в особі інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рутковського О.В., в судове засідання не з`явився, по час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень, клопотань суду не надавав.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Так, було встановлено, що 15.06.2020 посадовою особою відповідача - інспектором 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рутковським О.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2689774 якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до якої, водій ОСОБА_1 15.06.2020 року о 13:57 год., керуючи транспортним засобом рухався при перевезенні пасажирів з явними ознаками несправності т.з., а саме були відсутні грязезахисні бризговики на причепі, при перевірці документів було виявлено відсутність протоколу отк на зазначений транспортний засіб, чим порушив ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух» (керування водієм ТЗ, що підлягає обов`язковому технічному контролю. Але своєчасно його не пройшов. Накладено на нього штраф у розмірі 340,00 гривень (а.с.47).

Позивач у позовній заяві зазначив, що він не порушував ПДР України, а відповідач неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та невірно кваліфікував встановлене ним правопорушення. Також, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилання на докази, на підставі яких було встановлено наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.3.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлена заборона експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Аналогічні норми містяться у п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137.

Виходячи з наведених норм, легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів, підлягають обов`язковому технічному контролю лише у випадку, якщо вони використовуються з метою отримання прибутку та мають строк експлуатації понад два роки, вантажні автомобілі - незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

За визначенням в пп.15 п.2 наведеного вище Порядку № 137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними особами, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 121 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Суд констатує, що жодних доказів чи то матеріалів, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення, як то належним чином оформлена фото-, відеофіксація безпосередньо порушення (а потім бесіда з ним чи інш.) позивачем правил дорожнього руху за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, сторона відповідача суду не надала.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, у ній відсутнє зазначення доказів, на яких ґрунтувався висновок інспектора про вчинення адміністративного правопорушення. Стороною відповідача також не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання доказів вини позивача до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.

За приписами ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо вирішення заявлених вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрат щодо сплати судового збору в сумі 1471,40 грн., яка складається з 420,40 грн. сплачених при поданні позовної заяви, 420,40 грн. сплачених на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, а також 630,60 грн. сплачених у апеляційній інстанції, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 420,40 грн. відповідно до квитанції № 31 від 23.06.2020, 420,40 грн. відповідно до квитанції № 15 від 24.07.2020 року, а тому оскільки позовні вимоги задоволено в частині скасування винесеної постанови, зазначені судові витрати слід компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, судовий збір, сплачений в розмірі 630,60 грн. стягненню не підлягає, оскільки сплачений на рахунок суду апеляційної інстанції.

На обґрунтування понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн, позивач надав суду наступні письмові докази: копію Договору № 55 про надання правничої допомоги від 17.06.2020 року, копію Додаткової Угоди №1 до Договору, копію розрахунку витрат на правову допомогу, копію акту виконаних робіт № 1, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 2/20, згідно змісту яких адвокат ОСОБА_2 надав позивачу правову допомогу, яка полягала у першочерговій консультації, аналізі першочергових документів - 500,00 грн.; проведенні адвокатом аналізу судової практики, в тому числі практики Верховного Суду - 1000,00 грн.; складанні адвокатом адміністративного позову - 1000,00 грн.

Вирішуючи питання про обґрунтованість витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа "East/WestAllianceLimited" проти України", заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

Суд також зазначає, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Проаналізувавши перелік виконаних робіт (послуг), складність і обсяг складених процесуальних документів, складність справи, предмет спору, а також те, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надані послуги зводились виключно до надання послуги щодо підготовки позовної заяви, інші послуги адвоката не конкретизовані та не мають посилання на те, що вони надаються в межах розгляду даної справи, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу за складання позовної заяви у розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 132, 134, 139, 242-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції, в особі інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рутковського Олександра Валерійовича (місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-А, ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2689774 від 15.06.2020, винесену інспектором 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рутковським Олександром Валерійовичем.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 від 15.06.2020 року - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (, адреса місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-а) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок), а також витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, а всього стягнути 1840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складання повного тексту рішення 28.12.2020 року.

Суддя Т.О. Решетник