Справа № 557/1400/20
Суддя: Оленич Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/557/3/2021
Справа 557/1400/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Лисанець М.В.,

номер справи 557/1400/20,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Департамент патрульної поліції, Головне управління Національної поліції в Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в смт Гоща позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

за участю представника позивача Нікольченка Б.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову останній зазначив, що 23 жовтня 2020 року відносно нього начальником СРПП №1 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області винесена постанова серії БАА №871304 про визнання його винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за те, що він 23 жовтня 2020 року о 19 годині 05 хвилин на вул. Центральна в с. Андрусіїв, керуючи трактором «Беларус 821», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, рухався з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п.п. 31.6 б), 2.9 в) Правил дорожнього руху України.

Мотивуючи сою невинуватість у вчиненні означеного вище правопорушення, позивач вказав на справність освітлення на його транспортному засобі, що ним було перевірено перед початком руху, а також на відсутність доказів на підтвердження доведеності його вини, які відповідачем повинні бути надані, зважаючи на вимоги ст. 251 КУпАП.

Також позивач вказав, що оскаржена постанова є незрозумілою, оскільки інформація у ній написана нерозбірливо, а тому така постанова, на його переконання, не відповідає вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП.

За вказаних обставин, позивач просить скасувати постанову серії БАА №871304 від 23 жовтня 2020 року, справу закрити та стягнути з суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень і суму сплаченого судового збору.

30 листопада 2020 року від Департаменту патрульної поліції надійшла заява, в якій зазначено про те, що Департамент патрульної поліції є неналежним відповідачем по справі, оскільки оскаржена позивачем постанова винесена поліцейським СРПП Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, який є територіальним підрозділом ГУНП в Рівненській області. Крім того, у вказаній заяві відповідачем висловлена позиція щодо вирішення питання витрат на правову допомогу в розмірі 3000 гривень, які заявлені до стягнення позивачем, та з якими відповідач не погоджуються.

05 січня 2021 року представником позивача подано клопотання про надання доказів на підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу.

Відзиви на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачами до суду не подано.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2020 року дана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, та задоволено клопотання позивача про виклик свідка.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2020 року до участі у справі залучено другого відповідача - Головне управління Національної поліції в Рівненській області.

05 січня 2021 року протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник останнього адвокат Нікольченко Б.Б. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити з підстав, зазначених у позові. При цьому останній зазначив, що належним відповідачем за даним позовом є Головне управління Національної поліції в Рівненській області, так як оскаржена постанова винесена начальником СРПП №1 Гощанського ВП Острозького ВП, який є територіальним підрозділом Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Представники відповідачів - Департаменту патрульної поліції та Головного управління Національної поліції в Рівненській області, будучи належним чином повідомленими про час, місце та дату розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення судової повістки, в судове засіданні не з`явилися.

Заслухавши представника позивача, покази свідка ОСОБА_2 , з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке.

Судом установлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №871304 від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 притянуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (арк. спр. 7).

ОСОБА_1 не погоджуючись із означеним рішенням поліцейського, вважає себе невинним, а оскаржену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскарженою постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), та за ч. 6 ст. 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Згідно приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено що ОСОБА_1 23 жовтня 2020 року о 19 год. 05 хв. на вул. Центральна в с. Андрусіїв, керуючи трактором «Беларус 821», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Д65», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, при цьому не горіли задні габаритні вогні, чим порушив п.п. 31.6 б), 2.9 в) Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, суд не може вважати вказані обставини доведеними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки такі в матеріалах справи відсутні.

В свою чергу, ухвалами суду (арк. спр. 17, 23) відповідачам було запропоновано подати відзив на позов, а тому у зв`язку із його ненаданням у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС).

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та знаходить, що за обставинами справи копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі відповідно до положень статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області, як суб`єктом владних повноважень, з огляду на те, що предметом розгляду у даній справі є постанова начальника СПРП №1 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, який є територіальним підрозділом Головного управління Національної поліції в Рівненській області, не доведено правомірності дій поліцейського та не надано обґрунтованих доводів прийняття останнім оскарженої постанови відповідно до норм КУпАП.

Водночас суд відхиляє такий доказ як пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки останній в момент зупинки транспортного засобу поліцейським в с. Андрусіїв не був присутнім, а лише ствердив про справність світлових приладів на тракторі та причепі на початку руху такого з с. Бугрин.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми права, які містяться у ст.ст. 9, 121, 251, 280 КУпАП, з урахуванням норм права, що містяться у ч. 2 ст. 19 Конституції України, та на окремі з яких вірно посилався позивач у позовній заяві.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як зазначено у ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.ч. 4 та 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Нікольченком Б.Б. договір «Про надання правничої допомоги та представництво інтересів» (арк. спр. 11-12). Предметом даного договору є правнича допомога та юридичні послуги, а також здійснення представницьких повноважень клієнта в обсязі та на умовах, встановлених договором.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: акт приймання-передачі правничої допомоги від 30 жовтня 2020 року, який містить детальний опис робіт виконаних адвокатом та витрачений останнім час на надання послуг, який становить 6 годин (арк. спр. 47); копію меморіального ордеру №@2PL012740 від 07 грудня 2020 року (арк. спр. 46), яка містить дані про отримання шляхом перерахунку Нікольченком Б.Б. від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 3000 гривень, що вказує про виконання позивачем зобов`язання згідно п. 2.2 договору від 28 жовтня 2020 року.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та доказів на підтвердження неспівмірності витрат до суду не надано.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КА України).

З урахуванням вищевикладеного, задоволення позову, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, з урахуванням того, що такі витрати понесені фактично, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а також те, що їх сума була обґрунтованою, суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень та судового збору, сплаченого ним за подання позовної заяви до суду згідно з квитанцією №68 від 02 листопада 2020 року (арк. спр. 1) в сумі 420 гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову начальника СРПП №1 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Красовського Андрія Васильовича серії БАА №871304 від 23 жовтня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ч. 6 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 420 гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, всього 3420 (три тисячі чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачі Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ; Головне управління Національної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: 33000, м. Рівне, вул. Миколи Хвильового, 2.

Повне рішення суду складено 06 січня 2021 року.

Суддя Ю.В. Оленич