Справа № 120/842/20-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 грудня 2020 р. Справа № 120/842/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.,

представника позивача: Лисенка Ю.М.,

представника відповідача: Тимошевської Ю.Й.,

свідків: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МХП-Агрокряж" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокряж" (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 11.01.2020 №59/0513/36187994 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 28.01.2020 за №, №, якими позивачу збільшено суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції.

Ухвалою суду від 03.03.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 24.03.2020.

Ухвалою від 24.03.2020 за клопотанням сторін відкладено судовий розгляд справи на іншу дату. Зазначено, що про дату, час та місце наступного судового засідання сторонам, які беруть участь у справі, буде повідомлено додатково після завершення запроваджених у державі комплексів обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), шляхом надсилання судових повісток за адресами їх місця реєстрації, а також засобами телефонного зв`язку, за номерами телефонів, що містяться в матеріалах справи (або будуть додатково повідомлені представниками сторін).

В зв`язку з послабленням карантину, з метою повідомлення сторін про дату, час та місце наступного судового засідання, суд 12.08.2020 сформував та надіслав за адресами місця реєстрації сторін справи судові повістки, в яких датою наступного судового засідання визначив 02.09.2020.

Ухвалою віл 02.09.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче судове засідання відкладено на 07.10.2020.

04.10.2020 від представника позивача надійшло клопотання за вх. №30559 про відкладення розгляду справи на іншу дату, з підстав його перебуванням на самоізоляції у зв`язку з контактуванням з особою, у якої виявлено COVID-19.

07.10.2020 представником відповідача також подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

З огляду на отримані від представників сторін клопотання, підготовче судове засідання призначене на 07.10.2020 відкладено на 28.10.2020.

Ухвалою віл 28.10.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче судове засідання призначене на 28.10.2020 відкладено на 18.11.2020 за заявою представника позивача яка мотивована перебуванням останнього на самоізоляції у зв`язку з підозрою захворювання на COVID-19.

Ухвалою від 18.11.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та за згодою сторін вирішено розпочати розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання. Разом з тим, під час розгляду справи по суті в судовому засіданні оголошено перерву до 03.12.2020.

03.12.2020 справу знято з розгляду з підстав перебування головуючого судді у щорічній відпустці з 01.12.2020 по 11.12.2020. Наступне судове засідання призначено на 21.12.2020.

В судовому засіданні 21.12.2020 представник позивача повідомив, що 24.11.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено зміни щодо назви юридичної особи, а саме відносно позивача внесено зміну щодо організаційно-правової форми та назви товариства, СТОВ "Агрокряж" перейменовано у ТОВ "МХП-Агрокряж". На підтвердження повідомлених обставин представником позивача суду надано копію витягу з відповідного реєстру від 24.11.2020.

Також, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, письмових поясненнях з окремих питань від 18.11.2020 за вх. №38025, які суд розцінює як відповідь на відзив, а також усних пояснень наданих під час судового розгляду справи.

Зокрема представник позивача зазначив, що втрати, відображені товариством у процесі зберігання/транспортування, є об`єктивно існуючими природними та невідворотними процесами, що знаходяться поза межами контролю та впливу підприємства і є невід`ємною частиною господарської діяльності.

З огляду на що списання втрат зерна при прийомці, накопиченню, відвантаженні, зберіганні не є операцією у розумінні ст. 185 ПК України, оскільки не відбувається ані постачання товару (перехід права власності), ані використання товарів у негосподарській діяльності (втрати є невідворотними і є частиною господарської діяльності).

При цьому, вартість природних втрат покривається у ціні продажу товару, бере участь у формуванні податкових зобов`язань, отже, природні втрати не є додатковим самостійним об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

З приводу висновків акту перевірки від 11.01.2020 №59/0513/36187994 щодо встановлення нереальних фінансово-господарських взаємовідносин із постачальниками товарів, послуг: ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , а також ТОВ "Фаворит Авто Транс" та ТОВ "УКРІНФОРМТРЕЙД", представник позивача вказав на їх хибність, адже отримання послуг від вказаних контрагентів підтверджується первинною документацією, яка була надана перевіряючим під час проведення позапланової перевірки.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечила, просила в задоволені позову відмовити покликаючись на мотиви наведені у відзиві на позовну заяву від 23.03.2020 за вх. №2023, а також в усних поясненнях наданих по суті заявлених позовних вимог. Зокрема зазначила, що з огляду на положення п. 198.5 ст.198 ПК України у разі якщо підприємством здійснюється списання втрат, що виникли при зберіганні і транспортуванні виробленої сільськогосподарської продукції, понад норми природного убутку, така продукція не може бути використана у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому якщо під час придбання (виготовлення) товарів (сировини) для виробництва такої продукції суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту, то підприємство повинно не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається її списання, здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за основною ставкою виходячи із вартості придбання таких товарів (сировини).

У разі списання втрат, що виникли при зберіганні і транспортуванні виробленої сільськогосподарської продукції, у межах норм її природного убутку, та якщо під час придбання (виготовлення) товарів (сировини) для виробництва такої продукції суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту, податкові зобов`язання з ПДВ підприємством не нараховуються, а податковий кредит не коригується за умови, що вартість таких товарів включається до вартості іншої готової продукції. У разі недотримання цієї умови за такими товарами визначаються податкові зобов`язання з ПДВ відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України.

Водночас при здійсненні своєї господарської діяльності, у тому числі при визначенні норм природного убутку продукції, суб`єкти господарювання повинні керуватися чинним законодавством України, Таким чаном, на переконання сторони відповідача, СТОВ "Агрокряж" не має жодних підстав для не нарахування податкових зобов`язань по п. 198.5 ст. 198 ПК України, в зв`язку з чим висновки Акту перевірки від 11.01.2020 за №59/0513/36187994 щодо заниження суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що нараховується на суму товарів (робіт, послуг) які використовуються в операціях, що не є господарською діяльністю підприємства в сумі 248 667 грн. є обгрунтованими.

Щодо наведених в Акті перевірки висновків про нереальності фінансово-господарських взаємовідносин із постачальниками ФОП ОСОБА_3 , ФОН ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 та використання використання паливно-мастильних матеріалів не в господарській діяльності, представник відповідача надала письмові пояснення, що відтворюють зміст висновків акту перевірки 11.01.2020 за №59/0513/36187994.

Також в судовому засіданні в якості свідків були допитані ревізор-інспектор ОСОБА_2 , яка безпосередньо в період з 26.09.2019 по 09.10.2019 проводила позапланову перевірку СТОВ "Агрокряж" та головний бухгалтер СТОВ "Агрокряж" ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області від 13.08.2019 за № 4236 та наказу ДПС у Вінницькій області від 03.09.2019 за №102, податковим органом проведена планова виїзна документальна перевірка Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокряж» (СТОВ «Агрокряж») з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, валютного законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2015 по 30.06.2019, іншого законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019.

За результатами перевірки складений акт документальної планової виїзної перевірки №567/0513/36187994 від 24.10.2019, в якому, окрім іншого, встановлено наступні порушення:

- п. 44.1 ст. 44; п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п.п 187.1. ст. 187, п.п 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5, п.198.1 п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) (далі - ПК України), в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) в періоді, що перевірявся в сумі 880 947,0 грн. за червень 2019 року.;

- п. 201.10 ст.201 ПК України, а саме СТОВ «Агрокряж», не складено та не зареєстровано податкові накладні по господарських операціях порушення по яких описано в п. 3.1.2.2 акта перевірки всього в сумі 644610 грн. в т.ч. за березень 1835 грн., за квітень 2017 року в сумі 689, 0 грн., за травень 2017 року в сумі 1377,0 грн., за червень 2017 року в сумі 3156,0 грн., за липень 2017 року в сумі 45115,0 грн., серпень 2017 року в сумі 16715,0 грн., за вересень 2017 року в сумі 40092 грн., за жовтень 2017 року в сумі 81968 грн., за листопад 2017 року в сумі 118740,0 грн., за грудень 2017 року в сумі 3732,0 грн., за січень 2018 року в сумі 28805,0 грн., за березень 2018 року в сумі 58108,0 грн., за квітень 2018 року в сумі 6149,0 грн., за травень 2018 року в сумі 1266 грн., червень 2018 року в сумі 2344 грн., за липень 2018 року в сумі 365,0 грн., за серпень 2018 року в сумі 10577 грн., вересень 2018 року в сумі 17970 грн., жовтень 2018 року в сумі 2436,0 грн., листопад 2018 року в сумі 7562,0 грн., грудень 2018 року в сумі 3544 грн., за січень 2019 року в сумі 10179,0 грн., за лютий 2019 року в сумі 5527 грн., березень 2019 року в сумі 11399 грн., квітень 2019 року в сумі 115161 грн., травень 2019 року в сумі 23319 грн., червень 2019 року в сумі 26481 грн.

Не погоджуючись в частині із висновками вищезазначеного Акту перевірки позивач звернувся до ГУ ДПС у Вінницькій області із письмовими запереченнями.

За результатами розгляду заперечення ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято рішення про проведення позапланової виїзної документальної перевірки з питань, що стали предметом оскарження на підставі пп.78.1.5 п. 78.1 ст. 78 , п. 82.2 ст. 82 ПК України.

На підставі направлення ГУ ДПС у Вінницькій області від 11.12.2019 за №1194 та на виконання наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 19.11.2019 №2181 відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка СТОВ «Агрокряж» з питань, що стали предметом оскарження.

За результатами перевірки складено акт документальної позапланової перевірки, що стали предметом оскарження від 11.01.2020 за №59/0513/36187994, в якому встановлено наступні порушення:

- п. 44.1 ст. 44; п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п.п 187.1. ст. 187, п.п 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5, п.198.1 п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) (далі - ПК України), в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) в періоді, що перевірявся в сумі 880 947,0 грн. за червень 2019 року.;

- п. 201.10 ст.201 ПК України, а саме СТОВ «Агрокряж», не складено та не зареєстровано податкові накладні по господарських операціях порушення по яких описано в п. 3.1.2.2 акта перевірки всього в сумі 644610 грн. в т.ч. за березень 1835 грн., за квітень 2017 року в сумі 689, 0 грн., за травень 2017 року в сумі 1377,0 грн., за червень 2017 року в сумі 3156,0 грн., за липень 2017 року в сумі 45115,0 грн., серпень 2017 року в сумі 16715,0 грн., за вересень 2017 року в сумі 40092 грн., за жовтень 2017 року в сумі 81968 грн., за листопад 2017 року в сумі 118740,0 грн., за грудень 2017 року в сумі 3732,0 грн., за січень 2018 року в сумі 28805,0 грн., за березень 2018 року в сумі 58108,0 грн., за квітень 2018 року в сумі 6149,0 грн., за травень 2018 року в сумі 1266 грн., червень 2018 року в сумі 2344 грн., за липень 2018 року в сумі 365,0 грн., за серпень 2018 року в сумі 10577 грн., вересень 2018 року в сумі 17970 грн., жовтень 2018 року в сумі 2436,0 грн., листопад 2018 року в сумі 7562,0 грн., грудень 2018 року в сумі 3544 грн., за січень 2019 року в сумі 10179,0 грн., за лютий 2019 року в сумі 5527 грн., березень 2019 року в сумі 11399 грн., квітень 2019 року в сумі 115161 грн., травень 2019 року в сумі 23319 грн., червень 2019 року в сумі 26481 грн.

За вказаними вище порушеннями ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 28.01.2020, яким СТОВ «Агрокряж» нараховано розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 880 947,00 грн.;

- № від 28.01.2020, яким попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування на суму ПДВ 644 610,00 грн. та застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 332305,00 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 644 610,00 грн.

Разом із тим, вважаючи рішення контролюючого органу протиправними та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно пп.14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1 ст. 135 ПК України).

Відповідно до п. 137.1 ст. 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг («а» п.198.1 ст.198 Податковий кодекс України).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 Податковий кодекс України).

При цьому, податковий кредит в силу приписів п.198.3 ст.198 Податковий кодекс України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податковий кодекс України).

Згідно п.201.1 ст.201 Податковий кодекс України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно до п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 201.2 ст.201 Податковий кодекс України).

З огляду на приписи положень пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, суд наголошує, що обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Як вбачається з Акту перевірки від 11.01.2020 перевіркою встановлено, що у перевіряємий період позивач не включив до складу податкового зобов`язання податок на додану вартість в сумі 248 667 грн. нарахований на втрати зерна при прийомні, накопиченню, відвантаженні, зберіганні у наступних звітних періодах: листопад 2016 року в сумі - 2124 грн.; грудень 2016 року в сумі - 8520 грн.; листопад 2017 року в сумі - 60630 грн.; грудень 2017 року в сумі - 3732 грн.; січень 2018 року в сумі - 28805 грн.; березень 2018 року в сумі 58108 грн.; квітень 2018 року в сумі - 215 грн.; червень 2018 року в сумі - 1099 грн.; липень 2018 року в сумі - 365 грн.; серпень 2018 року в сумі - 10577 грн.; вересень 2018 року в сумі - 17970 грн.; жовтень 2018 року в сумі - 2436 грн.; листопад 2018 року в сумі - 7562 грн.; грудень 2018 року в сумі - 3544 грн.; січень 2019 року в сумі - 9221 грн.; лютий 2019 року в сумі - 2195 грн.; березень 2019 року в сумі - 9815 грн.; квітень 2019 року в сумі - 11406 грн.; травень 2019 року в сумі - 2229 грн.; червень 2019 року в сумі - 8114 грн.

Так, вказані списання зерна були віднесені до складу інших витрат операційної діяльності (Д-т рах. 947 К-т 271) та оформлювались первинними документами у вигляді: Складських квитанцій на зерно, карток аналізу зерна, а також актів-розрахунків, в яких відображено масу убутку, що виникла під час прийомні, накопиченню, відвантаженні, зберіганні із зазначенням причин його виникнення (том 2 а.с. 109-193).

Наведена обставина знайшла своє підтвердження матеріалами справи та не заперечувалась як представником позивача так і представником відповідача

Відповідно до пункту 1.13. розділу VIII інструкції «Про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах» (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин до 21.05.2017 р.), списання убутку за формулою (4) може проводитися тільки в розмірі не більше 0,2%. Списання втрат понад 0,2 % може бути проведено тільки з дозволу керівника підприємства та згідно з висновком комісії із зачистки партій зерна і продукції. За партіями зерна, що не підлягали доопрацюванню чи переміщенням механізмами в процесі зберігання, списання за рахунок зниження смітної домішки не допускається.

Згідно пункту 1.14. розділу VIII інструкції «Про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах», природний убуток зерна при зберіганні розраховується згідно з нормами природного убутку, затвердженими постановою Державного комітету СРСР по матеріально-технічному забезпеченню від 07.01.86 N4 (v0004400-86) та введеними в дію наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР від 28.01.86 N 23 (v0023400-86) «Об утверждениии норм естественной убыли зерна, продуктов его переработки, семян трав, кормов травяных, искусственно высушенных и семян масличных культур при хранении на предприятиях системы Министерства хлебопродуктов СССР».

Разом з цим, в рамках проведення дерегуляції 23.11.2016 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1066 «Про визнання деяких актів Української РСР такими, що втратили чинність, та актів Союзу РСР такими, що не застосовуються на території України», якою скасовано зокрема постанову Держпостачу СРСР від 18 грудня 1987 р. № 152 «Норми природного убутку зерна під час перевезення у вагонах-зерновозах», постанову Держпостачу СРСР від 31 січня 1985 р. № 12 «Про затвердження норм природного убутку окремих видів сільськогосподарської продукції при зберіганні та транспортуванні» та наказ Міністерства хлібопродуктів СРСР від 28 січня 1986 р. № 23 «Про затвердження норм природного убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів трав`яних, штучно висушених, та насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СРСР».

Так, за наслідками скасування основних актів, які визначали природній убуток зерна, залишились чинними наступні нормативно-правові акти, які регулюють норми природного убутку зерна при транспортування залізничним транспортом, автомобільним транспортом та при зберіганні, а саме: «Правила видачі вантажів», затверджена наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, Норми природнього убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів трав`яних, штучно висушених, та насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СРСР, затверджені постановою Держпостачу СРСР 07.01.1986 р. № 4 «Про затвердження норм природнього убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів трав`яних, штучно висушених, та насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СРСР, затверджені постановою Держпостачу СРСР» та норми природнього убутку окремих видів вантажів при перевезенні автомобільним транспортом, затверджені постановою Держпостачу СРСР 02.06.1986 р. № 63.

Відтак, необґрунтованими є доводи контролюючого органу, що нормативні акти, які визначали норми природнього убутку зерна скасовані, у зв`язку із чим товариство при визначенні зазначених норм користувалось виключно своїм внутрішнім наказом та не мало право самостійно визначати нормативи природніх втрат.

Разом з цим, суд звертає увагу, що втрати товарів у процесі зберігання/транспортування є об`єктивно існуючими природніми та невідворотними процесами, що знаходяться поза межами контролю та впливу підприємства і є невід`ємною частиною господарської діяльності, а, у разі, якщо контролюючий орган стверджує про списання СТОВ "Агрокряж" зернових поза межами норм природного убутку то він мав би в акті перевірки довести понаднормове списання, яке провів сільгоспвиробник, визначивши кількісні показники у відсотковому співвідношенні.

Відтак, суд погоджується з позицією позивача, що при списанні товарів в межах норм природного убутку (при прийомні, накопиченню, відвантаженні, зберіганні) податкові зобов`язання з ПДВ не враховуються.

Суд зазначає, що відходи не можуть бути використані або реалізовані у виробничому процесі, вони вважаються безповоротними і відносяться на собівартість виготовленої продукції. Активом безповоротні відходи не визнаються.

Таким чином, податковий орган, донараховуючи податок на додану вартість від безповоротних відходів, списаних в межах норм та вартість якого включена до вартості готової продукції, фактично двічі оподатковує одну і ту ж операцію, тобто застосовує подвійне оподаткування.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення № від 28.01.2020 та наявності правових підстав для його скасування.

При цьому, суд критично оцінює надані в судовому засіданні пояснення допитаної в якості свідка ревізора-інспектора Станіслав Т.М. з приводу невірного відображення позивачем в бухгалтерських документах понесеного при прийомні, накопиченню, відвантаженні, зберіганні природного убутку зерна, адже відповідна інформація не відображена перевіряючим в акті перевірки та не слугувала підставою для прийняття оскаржуваного в даній справі податкового-повідомлення рішення № від 28.01.2020.

В свою чергу, головним бухгалтером товариства Краснєєвою-Стиренко Т.В., яка також була допитана судом в якості свідка, наголошено на тому, що природній убуток зерна, про який йдеться мова в акті перевірки, виник в товариства саме під час прийому, накопиченню, відвантаженню, зберіганню зерна на елеваторі внаслідок втрати продукцією частини вологості та наявності сміттєвих домішок. При цьому, розрахунок природного убутку обраховано самим елеватором, про що свідчать надані до матеріалів справи копії Складських квитанцій на зерно, карток аналізу зерна, а також актів-розрахунків.

Щодо правомірності прийняття податковим органом ППР № від 28.01.2020, яким товариство попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування на суму ПДВ 644 610,00 грн. та застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 332305,00 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 644 610,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254, у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення, зокрема, за формою «ПН» - у разі виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних, передбачених пунктом 201.1 статті 201 Кодексу, та/або необхідності складання та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування до неї у випадках, передбачених Кодексом.

Згідно з абзацом 2 пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Таким чином, у разі встановлення відсутності реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних, незалежно від змісту проведеної операції, контролюючий орган виносить податкове повідомлення-рішення форми «ПН», яким попереджає про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні у строк, визначений пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Проте, суд зазначає, що у позивача був відсутній обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань на суму сформованого податкового кредиту та складення і, відповідно, реєстрації податкових накладних, що свідчить про протиправність ППР № від 28.01.2020 та наявності правових підстав для його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до частини 2 статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності та пояснення сторін, суд доходить висновку, що відповідачем не доведена правомірність своїх рішень, у зв`язку із чим адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "МХП-Агрокряж" підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 18198,78 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.01.2020, яким до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокряж" застосовано штраф у розмірі 332305,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.01.2020, яким сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Агрокряж" зменшено розмір від`ємного значення сум податку на додану вартість на суму 880947,00 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МХП-Агрокряж" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 18198,78 грн. (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто вісім гривень 78 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокряж" (вул. Головна, 161, с. Яришев, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24024, )

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 31.12.2020

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна