Справа № 810/2691/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року м. Київ № 810/2691/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличі» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги
В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличі» (далі також позивач, ПАТ «ГВКК «Біличі») з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі також відповідач, ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 № Ю-1451-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 № Ю-1451-17 прийнята ГУ ДФС у Київській області безпідставно, а саме: не за результатами проведеної документальної перевірки та за відсутності в дійсності недоїмки по сплаті єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування у тому розмірі, що зазначений в оскаржуваній вимозі. Позивач зазначив, що раніше він не отримував від органу ДФС вимоги про сплату боргу (недоїмки) за попередні періоди, а отримані ним попередньо рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчсну сплату єдиного внеску від 05.12.2016 за № і № були ним оскаржені та скасовані у судовому порядку. З огляду на наведене позивач переконаний у некоректності виставленої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 № Ю-1451-17 із сумою недоїмки 411 162,18 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з проведенням підготовчого провадження.

Представником відповідача до канцелярії суду поданий відзив на позовну заяву та додаткові матеріали (витяги з картки платника єдиного внеску за період з 31.12.2012 по 23.02.2018). Свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що ГУ ДФС у Київській області, як контролюючим органом, на адресу ПАТ «ГВКК «Біличі» надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 №Ю-1451-17. Така вимога була винесена у зв?язку з наявністю у позивача боргу зі сплати єдиного внеску у розмірі 411 162,18 грн., що виник в результі не сплати акціонерним товариством сум внесків, що визначені ним самостійно у поданих звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, та сум застосованих контролюючим органом штрафних санкцій та пені згідно податкових повідомлень-рішень від 28.04.2015 №, від 02.09.2015 № . Щодо посилання позивача на обставини скасування рішень від 05.12.2016 за № і №, то представник відповідача зазначив, що борг, який обліковувався згідно вказаних рішень про застосування штрафних санкцій виключений зі складу недоїмки ще у 24.02.2017, а тому відповідно не входить до структури недоїмки, на підстві якої сформувалася оскаржувана вимога від 06.02.2018 № Ю-1451-17.

У свою чергу позивач подав до суду відповідь на такий відзив, у тексті якої зазначив, що надана відповідачем облікова картка містить відомості про інший розмір суми недоїмки станом на лютий 2018 року, ніж той, що вказаний в оскаржуваній вимозі. Також позивач заперечував факти отримання ним податкових повідомлень-рішень від 28.04.2015 №, від 02.09.2015 №. Водночас позивач висловив свою позицію щодо того, що орган ДФС протиправно здійснював зарахування коштів, сплачених ПАТ «ГВКК «Біличі» в рахунок оплати поточних зобов?язань з єдиного соціального внеску в рахунок погашення недоїмки та пені з цього ж внеску, яка була включена до шостої черги конкурсних кредиторських вимог Управління Пенсійного фонду України у Київській області в рамках справи про банкрутство № Б8/022-2.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 адміністративну справу прийнято до провадження суддею Пановою Г.В. та ухвалено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 суд на підставі ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснив заміну відповідача (Головного управління ДФС у Київській області) на Головне управління ДПС у Київській області.

У підготовче судове засідання, призначене у справі на 14.11.2019 сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання у передбачений законодавством строк, що підтверджується наявними матеріали справи.

Водночас, судом встановлено, що 11.11.2019 на адресу суду надійшла заява представника ПАТ «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличі», відповідно до змісту якої останній просив розглядати справу у порядку письмового провадження. У свою чергу, представник відповідача звернувся до суду із заявою від 14.11.2019 про здійснення розгляду справи без участі відповідача за наявними матеріалами справи.

У зв?язку з судом, відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані учасниками справи документи, заслухавши усні пояснення їх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06.02.2018 ГУ ДФС у Київській області з посиланням на обставину наявності станом на

31.01.2018 у ПАТ «ГВКК «Біличі» заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у сумі 411 162,18 грн. сформувало та надіслало на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ю-1451-17 на вказану суму недоїмки.

Вважаючи цію вимогу про сплату боргу (недоїмки) такою, що прийнята протиправно та необґрунтованою, в порушення законних прав та інтересів позивача, останній звернувся з цим позовом до суду.

Розглядаючи спір по суті суд дійшов висновків про наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовано у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

У ст. 1 Закону №2464-VI визначено, що «єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а «недоїмка» - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з нормами п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 1 і 2 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, платники, зазначені у п. 1 ч. статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 зазначеного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно положень ч.ч. 3 і 12 ст. 9 Закону № 2464-VI визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Поряд з цим, у силу норм ч. 4 ст. 25, розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/2695) до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Таким чином умовою, з якою законодавець повязує можливість застосування визначених у статті 25 Закону № 2464-VI заходів примусу та стягнення, є наявність у платника єдиного соціального внеску недоїмки.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи).

Поряд з цим, відомості про стан розрахунку платника єдиного внеску з бюджетом відображається в оперативній формі обліку, яка ведеться в порядку встановленому наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 №422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Надаючи оцінку обгрунтованості доводів відповідача про наявність підстав для формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) у контексті поданих відповідачем доказів, суд зазначає наступне.

Як стверджує представник ГУ ДФС у Київській області в тексті свого відзиву на позовну заяву, з урахуванням окремо поданої ним суду письмової інформації про історію виникнення боргу (недоїмки) (а.с. 69), у ПАТ «ГВКК «Біличі» виникла недоїмка у зв?язку з не сплатою (непогашенням) ним сум єдиного внеску, що були нараховані до сплати таким платником самостійно у поданих звітах (а саме: 15 109,41 грн. згідно звіту реєстр. № від 06.04.2017, 18 540,01 грн. згвідно звіту реєстр. № від 10.05.2017, 18959,36 грн. згідно звіту реєстр. № від 06.06.2017, 18 735,23 грн. згідно звіту реєстр. № від 19.07.2017, 18 645,60 грн. згідно звіту реєстр. № від 01.08.2017, 18 515,88 грн. згідно звіту реєстр. № від 07.09.2017, 18 584,66 грн. згідно звіту реєстр. № від 05.10.2017, 18 868,54 грн. згідно звіту реєстр. № від 08.11.2017, 18 700,65 грн. згідно звіту реєстр. № від 04.12.2017, 18 868,49 грн. згідно звіту реєстр. № від 11.01.2018), та суми єдиного внеску у розмірі 217 165,12 грн. (по терміну сплати 20.03.2012), що визначена на підставі невизначеного документу.

Крім того, відповідач зазначив, що до складу суми боргу по сплаті єдиного внеску у розмірі 411 162,18 грн. також включені суми штрафів та пені, що були визначені контролюючим органом ПАТ «ГВКК «Біличі» згідно податкових повідомлень-рішень від 28.04.2015 №, від 02.09.2015 №.

При цьому, в ході розгляду судом цієї справи відповідач не подав до суду оригінали або засвідчені копії таких податкових повідомлень-рішень (рішень) від 28.04.2015 №, від 02.09.2015 №, та документ, що став підставою для здійснення ПАТ «ГВКК «Біличі» єдиного внеску в сумі 217 165,12 грн. у березні 2012 року.

Дослідивши та проаналізувавши наявний у справі витяг з інтегрованої картки платника єдиного внеску - ПАТ «ГВКК «Біличі» (а.с. 38 44) суд встановив, що станом на 31.12.2012 за ПАТ «ГВКК «Біличі» обліковувалася недоїмка на суму 274 546,87 грн. та несплачена пеня у сумі 1 764,40 грн.

В подальшому упродовж періоду з 28.10.2013 по 29.01.2018 в інтегрованій картці були проведені такі дії:

- нарахування сум єдиного внеску до сплати, в т.ч.: на підставі звітів всього на загальну суму 855 580,89 грн.; суми штрафів 4 458,96 грн. та пені 21 432,47 грн. на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 28.04.2015 №; суми штрафів 1 162,65 грн. та пені 70 501,94 грн. на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 02.09.2015 №2; сум штрафів 53 587,84 грн. та пені 146 257,92 грн. на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 02.12.2016 №;

- виключення 24.02.2017 з обліку сум штрафів 53 587,84 грн. та пені 146 257,92 грн., визначених на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 02.12.2016 №, - у зв?язку з відкликанням такого рішення за результатами процедури оскарження;

- операції по сплаті платником сум коштів на казначейський рахунок в оплату єдиного внеску, всього загалом 839 380,80 грн. При цьому, суд за даними витягу з інтегрованої картки встановив, що сплачені платником (позивачем) за період з 09.07.2014 по 12.01.2018 суми коштів зараховувалися контролюючим органом в рахунок погашення облікованої суми заборгованості (зокрема, спочатку на погашення недоїмки та пені, що утворились станом на кінець 2012 року, - 276 311,27 грн.).

Станом на 29.01.2018 в інтегрованій картці ПАТ «ГВКК «Біличі» обліковувалася заборгованість на суму 400 693,04 грн., що є меншою за значення суми недоїмки, яка вказана у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 № Ю-1451-17.

Під час розгляду цієї судової справи відповідач не повідомив суд про причину навної розбіжності у розмірі суми недоїмки за даними інтегрованої картки платника по єдиному внеску та тексту вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка мала формуватися саме за даними оперативного обліку платежів.

Також відповідач не пояснив суду про підстави та період формування облікованої в інтегрованій картці платника єдиного внеску (позивача) станом на 31.12.2012 та 30.09.2013 суми заборгованості по сплаті названого внеску.

Між тим, з тексту наданої позивачем суду копії постанови Шостого апеляційного адміністратичного суду від 06.08.2019 у справі №810/4033/18 за позовом ПАТ «ГВКК «Біличі» до Ірпінсьького відділення Вишгродської об?єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, суд встановив наступне.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 у справі №810/4033/18 позов ПАТ «ГВКК «Біличі» було задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02.09.2015 №.

При цьому, в ході розгляду такої справи Київський окружний адміністративний суд встановив наступні обставини: ухвалою Господарського суду Київської області від 21.02.2012 у справі №Б8/022-12 було порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «ГВКК «Біличі». Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2012 у справі №Б8/022-12 про банкрутство ПАТ «ГВКК «Біличі» чітко визначені заявлені вимоги кредиторів, в тому числі і Пенсійного фонду, та затверджено суму заявлених вимог Пенсійним фондом до ПАТ «ГВКК «Біличі» у розмірі 510 442,80 грн. (в т.ч. штрафні санкції та пеня).

В подальшому, повноваження щодо адміністрування єдиного соціального внеску передано від Пенсійного фонду України до органів Міндоходів, а у 2014 році - до Державної фіскальної служби України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.12.2015 у справі Б8/022- 12 затверджено мирову угоду.

З тексту такої затвердженої господарським судом мироової угоди Київський окружний адміністративний суд встановив, що сума вимог Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області була відносена до 6-ої черги задоволення вимог кредиторів. Сума зобов`язань визначена в розмірі 510 442,80 грн. Розстрочка платежу становить 9-ть місяців з моменту затвердження господарським судом мирової угоди. Встановлено, що платежі необхідно здійснювати починаючи з 4-го місяця з моменту затвердження господарським судом мирової угоди. Сплата повинна відбуватися рівними частинами у сумі 85 073,80 грн. щомісячно до останнього календарного дня місяця протягом шести місяців за рахунок коштів, отриманих від третьої особи.

При цьому, оскільки повноваження щодо адміністрування єдиного соціального внеску передано від Пенсійного фонду України до органів фіскальної служби, то частину, визначених у мировій угоді зобов`язань ПАТ «ГВКК «Біличі» повинно було сплачувати до Ірпінської ОДНІ Київської області, а саме у сумі 211 652,85 грн., а решту - 298 789,95 грн. зобов`язання до Пенсійного фонду.

ПАТ «ГВКК «Біличі» було погашено вказану суму заборгованість у розмірі 211 652,85 грн. згідно ухвали Господарського суду Київської області від 14.12.2015 по справі №Б8/022-12 перед Ірпінським відділенням Вишгородської ОДНІ ГУ ДФС у Київській області згідно до платіжних доручень від 29.07.2016 №347 у сумі 41 505,25 грн., від 29.08.2016 №379 у сумі 85 073,80 грн., від 27.09.2016 № 388 у сумі 85 073,80 грн.

Виходячи з обсягу встановлених у справі №810/4033/18 обставин та беручи до уваги зміст норм ч. 15 ст. 16, п. 1 - 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII Київський окружний адміністративний суд під час розгляд такої адміністративної справи встановив, що ПАТ «ГВКК «Біличі» погасило заборгованість перед Ірпінською ОДПІ Київської області зі сплати єдиного соціального внеску в строки та на умовах, визначених мировою угодою.

Надалі Шостий апеляційний адміністративний суд переглядаючи у порядку апеляційного провадження справу №810/4033/18 за апеляційною скаргою органу ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 сформував висновок про те, що зобов`язання боржника (ПАТ «ГВКК «Біличі»), строк виконання яких настав на 21.02.2012 (дата порушення справи про банкрутство позивача) мали виконуватись лише в процедурі провадження у справі про банкрутство у порядку господарського судочинства (конкурсні зобов`язання). Їх погашення у інший спосіб, у тому числі шляхом самостійного зарахування контролюючим органом у рахунок такого боргу платежів, спрямованих на сплату поточних зобов`язань з єдиного соціального внеску, не ґрунтувався на вимогах закону.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень описані вище рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 810/4033/18 набрали законної сили з 06.08.2019.

У контексті з наведеним вище суд враховує зміст норм ч.ч. 1 3 і 7 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (який втратив чинність лише з 21.10.2019), відповідно до яких мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів зобороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій.

Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

В даному випадку зі змісту витягу з інтегрованої картки платника єдиного внеску (ПАТ «ГВКК «Біличі») суд встановив, що сформована в інтегрованій картці на кінець 2012 року недоїмка погашалася контролюючим органом у період з 09.07.2014 до 14.12.2015 (дата припинення мораторію у справі про банкрутство ПАТ «ГВКК «Біличі») за рахунок поточних платежів акціонерного товариства.

У свою чергу позивач у текстах своїх процесуальних документів стверджував, що на вказану суму недоїмки розповсюджувався мораторій на її погашення та відповідно порядок її сплати виключно на умовах визначених мировою угодою у справі про банкрутство.

Під час розгляду цієї судової справи відповідач жодним чином не спростував наведені аргументи позивача та не довів суду документально правомірність виникнення суми недоїмки, що зафіксована в оспорюваній вимозі про сплату боргу (недоїмки), так відповідно не довів суду наявність підстав для виставлення такиї вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 25.05.2018 № 335 підтверджено, що ПАТ «ГВКК «Біличі» під час звернення до суду із цим позовом сплатило судовий збір у загальному розмірі 6 167,44 грн.

У зв`язку з цим суд вказує про присудження на користь позивача відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат у вказаній сумі коштів.

Керуючись статтями 9, 11, 14, 73 78, 90, 139, 143, 242 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 № Ю-1451-17.

3. Присудити здійснені Публічним акціонерним товариством «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличі» (, адреса: 08298, Київська обл., м. Ірпінь, с.м.т. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 13) документально підтверджені судові витрати у розмірі 6 167,44 грн. (шість тисяч сто шістдесят сім гривень 44 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.