Справа № 300/1718/20
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті додаткового рішення

"05" січня 2021 р. справа № 300/1718/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Івано-Франківського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 15.05.2020 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 04.03.2020 згідно довідки Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 за №04-12/103-20, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.05.2020 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 згідно довідки Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 за №04-12/103-20, з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 630,60 грн.

28.12.2020 на адресу суду надійшла заява від позивача, згідно якої просить ухвалити додаткове судове рішення про повернення позивачу судового збору. У даній заяві позивач зазначає, що поза увагою суду залишилась квитанція про сплату ОСОБА_1 судового збору при оскарженні ухвали судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 про повернення позивачу позовної заяви, яка скасована постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020.

Розглянувши вказану заяву позивача та матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Щодо решти судового збору за основним позовом, суд вказує на те, що в рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 зазначено про те, що право позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі поданої ним довідки, виникло з 19.02.2020, а саме з дати втрати чинності обмежень, а не з 04.03.2020, як зазначив позивач у прохальній частині позову у даному випадку. Тобто, фактично позивач сформулювавши неправильно позовні вимоги, неправильно визначив дату, з якої йому має бути здійснено перерахунок пенсії.

Таким чином, суд дійшов переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, з урахуванням неправильного визначення позивачем - суддею у відставці дати початку здійснення перерахунку.

Отже, суд констатує, що ним вирішено при винесенні рішення питання стосовно розподілу судових витрат.

Визначаючись стосовно заявлених вимог в частині повернення судового збору, сплаченого згідно квитанції від 08.09.2020 при оскарженні ухвали судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 про повернення позивачу позовної заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 252 КАС України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі №818/1783/17 зазначив, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем (третьою особою) вимоги.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано щодо судового рішення, яким розглянуто справу по суті і судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи слідує, що на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 по даній справі №300/1718/20 позивачем було подано апеляційну скаргу та сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. згідно квитанції від 08.09.2020 до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Галицькому районі, м. Львів (а.с. 22).

За результатами розгляду апеляційної скарги, Восьмим апеляційним адміністративним судом прийнято постанову від 10.11.2020 про задоволення апеляційної скарги.

Суд звертає увагу, що порядок розподілу судових витрат врегульовано статтею 139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлені виключні підстави для повернення судового збору (за наявності клопотання особи, яка сплатила судовий збір), а саме:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмова у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Водночас, ні Закон України «Про судовий збір» ні Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає повернення сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги судом першої інстанції.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Отже, обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Згідно вимог статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що оскільки скаржник скористався своїм правом на оскарження ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, за яке передбачено Законом України «Про судовий збір» відповідна сплата судового збору, то повернення судового збору у відповідності до чинного законодавства судом першої інстанції не передбачено, з огляду на що в суду відсутні правові підстави для вирішення питання про повернення позивачеві суми сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту «в» частини 4 статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Разом із цим, статтею 252 КАС України визначено, що саме суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, оскільки саме Восьмим апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу позивача задоволено та скасовано ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 про повернення позовної заяви та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, то питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції повинно вирішуватися саме судом апеляційної інстанції.

Згідно частини 4 статті 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 139, 143, 241-246, 250, 252, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення по справі №300/1718/20 - відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя Кафарський В.В.