Справа № 2610/3926/2012
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2610/3926/2012
Провадження № 6-а/761/19/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

за участю секретаря: Волок А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про вжиття заходів з метою забезпечення виконання рішення суду по справі №2610/3926/2012 за адміністративним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Головного Управління Державної казначейської служби України в м. Києві, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які заявляють самостійні вимоги, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртуртранс» про визнання дій/бездіяльності незаконною; зобов`язання вчинити дії; відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями/бездіяльністю, -

в с т а н о в и в:

В травні 2020р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана заява в якій заявник, з урахуванням заяви із змінами від 27 серпня 2020р., просив суд:

- заборонити Київській міській раді або (та) депутатам Київської міської ради, Київському міському голові використовувати на пленарному засіданні Київської міської ради під час голосування за допомогою електронної системи у формі відкритого поіменного голосування з фіксацією результатів голосування таку кнопку як от «утримався» «Системи Рада» або обирати опцію «утримався» під час голосування бюлетенями (заборонити вчиняти дії) при розгляді заяв ОСОБА_1 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_5 від 06 червня 2005р. про безоплатну приватизацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , проекту рішення Київради, розробленого на виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 27 червня 2012р. у справі №2610/3926/2012;

- заборонити Київській міській раді не голосувати (тобто взагалі не натискати кнопки «Системи «Рада-4»») при розгляді заяв ОСОБА_1 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_5 від 06 червня 2005р. про безоплатну приватизацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , і при розгляді проекту рішення Київської міської ради, розробленого на виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 27 червня 2012р. по справі №2610/3926/2012, тобто заборонити не голосувати після того, як вказаний проект рішення Київради буде продано і включено в порядок денний, та після прийняття рішення про затвердження порядку денного в який включено питання про виконання постанови Шевченківського райсуду м.Києва у справі №2610/3926/2012;

- заборонити Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Киїівської міської ради Київської міської державної адміністрації вносити проект рішення Київради без пояснюваної записки та не оформлений відповідно до вимог Регламенту Київради;

- заборонити Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації приховувати від депутатів Київради інформацію про винятковість випадку та необхідність невідкладного розгляду проекту рішення Київради «Про безоплатну передачу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2768 га, за нормами визначені ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодінні АДРЕСА_1 й ухилятися Департаменту земельних ресурсів від письмових обґрунтувань винятковості випадку та необхідності невідкладного розгляду вказаного проекту рішення.

- заборонити Київській міській раді включати в порядок денний проект рішення Київради «Про безоплатну передачу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 загальною площею 0,2768 га, за нормами визначені ст.121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх і домоволодінні АДРЕСА_1 », якщо цей проект відповідачами 1 і 2 (боржниками у виконавчих провадженнях за №45957225 і №45976293 в Автоматизованій системі виконавчих проваджень) не буде оформлений та попередньо розглянутий відповідно до вимог Регламенту Київської міської ради;

- заборонити Київській міській раді довше ніж один місяць погоджувати проект рішення, розглядати і вирішувати по суті заяви ОСОБА_1 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_5 від 06 червня 2005р., при цьому просимо встановити ухвалою початок перебігу місячного строку (з дня внесення в Київраду проекту рішення Департаментом земельних ресурсів тощо;

- заборонити Київській міській раді в особі її Постійної профільної комісії, відповідного Управління ухилятися від погодження проекту рішення Київради, розробленого на виконання постави Шевченківського райсуду м.Києва у справі №2610/3926/2012;

- заборонити Київській міській раді після прийняття нею рішення про затвердження її порядку денного, до якого включено питання щодо заяв ОСОБА_1 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_5 від 06 червня 2005р., розглядати проект рішення, розроблений на виконання постанови суду від 27 червня 2012р. по справі №2610/3926/2012 майже після усіх інших питань порядку денного в черговості, в якій їх було включено до порядку денного, оскільки відповідно до п. 7 ст. 34 Регламенту Київради всі проекти рішень Київради, що були подаються як невідкладні, ставляться на голосування про включення до порядку денного та після прийняття рішення про затвердження порядку денного в цілому розглядаються перед усіма іншими питаннями порядку денного в черговості, в якій їх було включено до порядку денного якщо інше не визначено процедурним рішенням Київради.

- заборонити Київській міській раді розглядати заяви ОСОБА_1 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_5 від 06 червня 2005р. в порядку передбаченому ст.ст.26, 30, 37, 38 Регламенту Київської міської ради, що затверджений її рішенням від 07 липня 2016р., яке змінено і доповнено рішеннями Київської міської ради від 14 вересня 2017р. №2/3009, від 22 лютого 2018р., №315/4379 від 16 травня 2019р., №903/7559, оскільки заяви ОСОБА_1 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_5 від 06 червня 2005р. при чинності постанови Шевченківського райсуду м.Києва від 27 червня 2012р. по справі №2610/3926/2012 мають бути розглянуті в порядку визначеному ч. 2 ст. 118 ЗК України.

Заява обґрунтована тим, що відповідачами не виконується постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2012р. по справі №2610/3926/2012, та заяви ОСОБА_1 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_5 від 06 червня 2005р. не розглядаються в порядку визначеному ч. 2 ст. 118 ЗК України. Крім того, сторона заявника зазначає, що депутати Київської міської ради на пленарних засіданнях під час розгляду заяв ОСОБА_1 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_5 від 06 червня 2005р. й проекту рішення ради, розробленого на виконання постанов суду, свідомо утримуються від голосування, що порушує права позивачів.

17 вересня 2020р. представником заявника подано заяву про розгляд вказаної заяви без її участі.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 373 КАС України, за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб

З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно певної сторони у спорі, їх застосування здійснюється у рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат та наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Із аналізу наведених норм випливає, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Разом з цим, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність способу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. 14 КАС України, судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання для всіх органів влади, посадових осіб, громадян.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2012р. задоволено частково позов третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які заявляють самостійні вимоги, про визнання дій/бездіяльності незаконною; зобов`язання вчинити дії; відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями/бездіяльністю. Постанова суду набрала законної сили.

Також встановлено, що на виконання вказаної постанови суду видано виконавчі листи, за якими відкриті виконавчі провадження.

Отже дане судове рішення підлягає виконанню в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Принцип обов`язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов`язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановлені відповідальності за невиконання таких рішень.

Вказаний принцип обов`язковості судових рішень поряд із Конституцією України знайшов своє відображення і в Кодексі адміністративного судочинства України, а саме у ст. 370 КАС України - судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вказані процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке пов`язане з наявністю певних передумов, які можуть свідчити про ухилення відповідача від обов`язку виконати судове рішення, та може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 31 липня 2018р. у справі № 235/7638/16-а.

Відповідно до ч. 6 ст. 373 КАС України, судовий контроль, передбачений ст. 382 КАС України, не є тим заходом, який вживається з метою забезпечення виконання рішення суду.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256, 373 КАС України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про вжиття заходів з метою забезпечення виконання рішення суду по справі №2610/3926/2012 за адміністративним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Головного Управління Державної казначейської служби України в м. Києві, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які заявляють самостійні вимоги, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртуртранс» про визнання дій/бездіяльності незаконною; зобов`язання вчинити дії; відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями/бездіяльністю - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: