Справа № 120/2575/19-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань встановлення судового контролю за виконанням рішення суду

м. Вінниця

05 січня 2021 р. Справа № 120/2575/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в письмовому провадженні заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 , а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року без обмеження її максимальним розміром до виплати та з урахуванням уже виплачених сум.

03 грудня позивач подав до суду заяву про встановлення контролю за виконанням вказаного рішення суду.

В обґрунтування заяви, зокрема зазначає, що заборгованість з виплати нарахованої, але не виплаченої пенсії відповідно до рішення суду 12 вересня 2019 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області віднесло до "Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою" за постановою Кабінету Міністрів №649 від 22 серпня 2018 року, (наразі скасована, норми якої ніяким чином не відносяться до спірних відносин, оскільки забезпечення примусового виконання рішення здійснюється державним виконавцем (ВП№60995562).

На переконання заявника, керівництво Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області ігнорує норму, що судове рішення, яке набрало законної сили, може втратити чинність лише у разі його скасування судом вищої інстанції, або у разі зміни законодавства, норми якого були підставою для прийняття відповідного рішення. ОСОБА_1 вказує, що з 01 березня 2019 року розмір його пенсії склав 22161,52 грн., але виплачується в сумі 17759,48 грн., тобто у розмірі, нарахованому станом на 01 березня 2018 року. З 01 березня 2020 року, як зазначає позивач, розмір його пенсії склав - 26242,05 грн., але сума виплати на змінилась і складає 17759,48 грн. На думку ОСОБА_1 , відповідач, починаючи з 01 березня 2017 року і по грудень 2020 року, заборгував йому у виплаті пенсій на 219891,15 грн., з яких 117457,29 грн. до вступу в силу рішення суду у справі №120/2575/19-а, та 102433,86 грн. після вступу в силу такого рішення суду. Доводи відповідача про те, що рішення суду виконано ним в повному обсязі, оскільки сума заборгованості "нарахована", а виплачуватись буде відповідно до вимог Постанови КМУ № 649, на думку позивача, не відповідають дійсності, оскільки здійснено лише розрахунок заборгованості, але заборгованість не виплачено. Посилання відповідача на неможливість виконання рішення суду у зв`язку із відсутністю фінансування з державного бюджету, на думку ОСОБА_1 , є безпідставним. З урахуванням наведеного позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у встановлений судом строк надати звіт про виконання рішення суду від 12 вересня 2019 року.

Ухвалою від 04 грудня 2020 року вказану заяву прийнято до розгляду та вирішено здійснювати її розгляд в письмовому провадженні без повідомлення (виклику сторін). Крім того запропоновано відповідачу у строк до 11 грудня 2020 року подати свої пояснення щодо заяви про встановлення контролю за виконанням рішення суду.

11 грудня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало до суду пояснення на заяву ОСОБА_2 . У поясненнях зазначено, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 у справі №120/2575/19-а виконано в повному обсязі. Зокрема, проведено перерахунок та виплату пенсії заявнику з 01 березня 2017 року без обмеження її максимальним розміром, внаслідок чого розмір пенсії склав: з 01 березня 2017 року - 12956,53 грн.; з 01 березня 2018 року - 17759,48 грн; з 01 березня 2019 року - 17759,48 грн; з 01 березня 2020 року - 17759,48 грн. Крім того, як зазначено у поясненнях, виплата пенсії заявнику проводиться без обмеження максимальним розміром в сумі - 17759,48 грн, в той час коли максимальне обмеження з 01 липня 2019 року встановлено на рівні - 15640 грн., оскільки відповідно до Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 01 липня 2019 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає - 1564 грн.

Також Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначає, що згідно з протоколом від 13 березня 2020 (номер ОР 69) за період з 01 березня 2017 року по 15 жовтня 2019 року (до набрання рішенням законної сили) стягувачу нараховано 82240,98 грн., виплата нарахованих коштів буде здійснюватися відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", оскільки правовідносини між сторонами виникли в період дії вказаного Порядку №649, тобто до 22 липня 2020 року.

Відповідач вважає, що заява позивача є безпідставною та такою, що не відповідає обставинам справи. Зокрема, наголошує, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №120/2575/19-а надавалась оцінка спірним відносинам щодо виплати пенсії стягувану без обмеження її максимальним розміром саме з 01 березня 2017 року, тобто предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті. Щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром при здійсненні подальших перерахунків, то на переконання відповідача, дане питання не розглядалось і, відповідно, рішення не несе таких зобов`язань. Вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щорічно з 1 березня здійснює перерахунок та виплату пенсії з дотриманням вимог Порядку №418 та з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого Законом України від 08 липня 2011 року №3668 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

За таких умов, на переконання відповідача, для виконання судового рішення на користь ОСОБА_1 вжито всіх дієвих та залежних від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заходів в межах чинного законодавства, та в межах покладених судом зобов`язань, а тому в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 120/2575/19-а необхідно відмовити.

Визначаючись щодо заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд виходив з такого.

За приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07 травня 2002 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Шаренок проти України" від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст.129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Судом встановлено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 у справі №120/2575/19-а відповідачем проведено перерахунок та виплату пенсії заявнику з 01 березня 2017 року без обмеження її максимальним розміром, внаслідок чого розмір пенсії склав: з 01 березня 2017 року - 12956,53 грн.; з 01 березня 2018 року - 17759,48 грн; з 01 березня 2019 року - 17759,48 грн; з 01 березня 2020 року - 17759,48 грн. Крім того, як зазначено у поясненнях, виплата пенсії заявнику проводиться без обмеження максимальним розміром в сумі - 17759,48 грн, в той час коли максимальне обмеження з 01 липня 2019 року встановлено на рівні - 15640 грн., оскільки відповідно до Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 01 липня 2019 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає - 1564 грн.

Суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №120/2575/19-а надавалась оцінка спірним відносинам щодо виплати пенсії стягувану без обмеження її максимальним розміром саме з 01 березня 2017 року, тобто предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті. Щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром при здійсненні подальших перерахунків, то дане питання судом не розглядалось і, відповідно, рішення не несе таких зобов`язань. Визначене судом зобов`язання має закінчену дію, а саме, "здійснити виплату".

Крім того, судом встановлено, що згідно з протоколом від 13 березня 2020 (номер ОР 69) за період з 01 березня 2017 року по 15 жовтня 2019 року (до набрання рішенням законної сили) ОСОБА_1 нараховано 82240,98 грн. Виплата нарахованих коштів, як зазначає відповідач, буде здійснюватися відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", оскільки правовідносини між сторонами виникли в період дії вказаного Порядку №649, тобто до 22 липня 2020 року.

Суд звертає увагу на те, що здійснення перерахунку пенсії є лише передумовою її виплати, однак не свідчить про повне виконання рішення суду, оскільки рішенням суд зобов`язав Пенсійний орган виплатити позивачеві повну суму перерахованої пенсії.

Механізм погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, визначався Порядком 649.

Пунктами 1 та 2 цієї постанови було передбачене затвердження Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, а також те, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Згідно з пунктом 3 безпосередньо Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Пунктом 4 Порядку визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Відповідно до пункту 5 Порядку для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою. Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (пункт 6 Порядку)

Пунктом 10 Порядку було передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі №640/5248/19 апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року змінене, зокрема пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Отже, до 22 липня 2020 року Порядок №649 був чинний і боржник зобов`язаний був ним керуватись, тобто вчиняти певні активні дії з метою виконання рішення суду, зокрема: вести облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, подавати до Пенсійного фонду України документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника та інші документи і розрахунки згідно з Порядком, а комісія ПФУ повинна була розглянути ці документи та провести відповідну перевірку розрахунку.

Натомість відповідачем не доведено, що до 22 липня 2020 року будь-які дії з метою реалізації вказаного Порядку були вчинені.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області дій, зазначених у п.5 Порядку №649, зокрема, направлення до Пенсійного фонду України документу, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копії судового рішення або виконавчого листа; розрахунку суми, що підлягає виплаті, засвідченого керівником боржника або уповноваженою ним особою, тобто вчинення дій з метою виконання судового рішення в повному обсязі.

З огляду на викладене суд вважає, що заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №120/2575/19-а підлягає задоволенню шляхом встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області строку для подання звіту про виконання вказаного рішення суду протягом 30 днів з дня отримання вказаної ухвали.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2020 року у справі №120/2575/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати протягом 30 днів з дня отримання вказаної ухвали звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2020 року у справі №120/2575/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович