Справа № 120/7111/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 р. Справа № 120/7111/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниця у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року до суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якій позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача, скасувати рішення, оформлене протоколом № 46 від 29.10.2020 року і зобов`язати останнього здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично виплачених сум, в розмірі 84% суддівської винагороди судді, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він має статус судді у відставці та отримував довічне грошове утримання, обчислене відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI у розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді Піщанського районного суду Вінницької області. Натомість, у зв`язку із зміною з 01.01.2020 року розміру суддівської винагороди та прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. До заяви він долучив довідку ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак, рішенням від 28.02.2020 року № 46 відповідач відмовив йому у перерахунку. Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з метою його скасування. Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року по справі № 120/3984/20-а його позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 28.02.2020 року № 46 про відмову у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.022020 року. Однак, як зазначив позивач, при перерахунку йому довічного грошового утримання, на виконання вищевказаного рішення суду, відповідачем хоч і враховано довідку ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, проте зменшено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 84% до 54% суддівської винагороди. На думку позивача, відповідач неправомірно зменшив відсоткове значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 84% до 54%, оскільки цей відсотковий розмір (84%) був йому визначений із моменту призначення довічного грошового утримання ще у червні 2016 року. Позивач вважає, що при перерахунку довічного грошового утримання на виконання рішення суду, підлягала врахуванню лише довідка ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, а відсоткове значення не могло бути зменшено, оскільки його обраховано на підставі закону, чинного на момент призначення довічного грошового утримання. Тому з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 30.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача додаткові докази, необхідні для розгляду справи.

11.12.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 42657), а також витребувані судом матеріали. У своєму відзиві відповідач зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року по справі № 120/3984/20-а відповідачем було здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно із довідкою ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року, з розрахунку 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (розрахунок пенсії позивача станом на 01.11.2020 року склав 51078,60 грн., донараховано коштів в сумі 95111,87 грн. за період з 19.02.2020 року по 31.10.2020 року). Так, відповідач вказує, що відсотковий показник довічного грошового утримання позивача був визначений із урахуванням стажу роботи позивача (22 роки 10 днів) та у відповідності із Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII. Крім того, відповідач зазначає, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року по справі № 120/3984/20-а не містить зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача у розмірі 84% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Тому, відповідач вважає адміністративний позов безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ч. 2, 3 ст. 263 КАС України розгляд справ за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи здійснюється судом у письмовому провадженні в строк не більше 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Враховуючи, що головуючий по даній справі суддя в період часу з 17.12.2020 року по 31.12.2020 року перебував у відпустці, тому рішення у даній справі прийняте судом 04.01.2021 року.

Так, суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши наведені сторонами доводи в їх сукупності, встановив, що ОСОБА_1 24.11.2015 року був звільнений з посади судді Піщанського районного суду Вінницької області у зв`язку з виходом у відставку та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Як встановлено судом, позивачу призначено з 08.06.2016 року щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 84% суддівської винагороди (протокол № 217 від 08.07.2016 року) відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI, як такого що має стаж на посаді судді 22 роки і 10 днів.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу.

У зв`язку з цим, 20.02.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. До заяви позивач додав довідку Територіального управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідно до вказаної довідки, станом на 01.01.2020 року суддівська винагорода судді Піщанського районного суду Вінницької області, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 94590 грн., у тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн., доплата за вислугу років (50%) (за стаж 22р. 00 міс. 10 дн.) - 31530,00 грн.

За результатами розгляду відповідної заяви, відповідач рішенням від 28.02.2020 року № 46 відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку посилаючись на те, що у наданій довідці відображена суддівська винагорода станом на 01.01.2020 рік, тоді як після прийняття Конституційним Судом України рішення (після 18.02.2020 року) будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбувалося.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року по справі № 120/3984/20-а визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 28.02.2020 року № 46 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

На виконання рішення суду від 11.09.2020 року по справі № 120/3984/20-а, ГУ ПФУ у Вінницькій області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299 починаючи з 19.02.2020 року.

Однак, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді хоча і враховано збільшений розмір суддівської винагороди вказаний у довідці від 19.02.2020 року № 4-35/0299, проте змінено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 84% до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді у відповідності до припису ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, в силу якого, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Натомість, позивач вважає, що величина відсоткового значення довічного грошового утримання, яка складає 84% суддівської винагороди не підлягає зменшенню, адже її визначено із урахування його стажу роботи на посаді судді на момент призначення утримання.

Тому, вважаючи як дії відповідача так і його рішення, оформлене протоколом № 46 від 29.10.2020 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

В рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

В пункті 7 цього ж рішення Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, частина четверта статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (з 01.01.2020 базовий оклад судді місцевого суду склав 30 прожиткових мінімумів для працездатних громадян). Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) залишилися незмінними, адже правомірно визначені органом Пенсійного фонду України на момент призначення позивачу довічного грошового утримання з 08.06.2016 року в розмірі 84 % від суддівської винагороди працюючого судді.

При цьому, суд зазначає, що норми спеціальних законів, які були чинними у період від моменту призначення позивачу спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість, з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди.

Водночас правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу судді у відставку, як і відсотковий розмір вже призначеного довічного грошового утримання є сталими та не можуть змінюватися.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року по справі № 120/3984/20-а, зокрема зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Так, в межах адміністративної справи № 120/3984/20-а суд не вбачав необхідності у зазначенні в судовому рішенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відсотковому відношенні до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки такий розмір визначається Законом, і дане питання підлягало визначенню безпосередньо при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не при його перерахунку.

Як вбачається із матеріалів справи довічне грошове утримання ОСОБА_1 призначено 08.06.2016 року в розмірі 84% заробітку працюючого судді, що не заперечується і самим відповідачем та підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом № 217 від 08.07.2016 року.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року по справі № 120/3984/20-а відповідачем було здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно із довідкою ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року, з розрахунку 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (розрахунок пенсії позивача станом на 01.11.2020 року склав 51078,60 грн., донараховано коштів в сумі 95111,87 грн. за період з 19.02.2020 року по 31.10.2020 року). Підставою для зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання із 84% до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді у відповідності до припису ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, в силу якого, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Однак, суд вважає безпідставним застосування приписів ч. 3 ст. 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII, оскільки відповідні положення підлягають застосуванню лише при призначенні довічного грошового утримання після набрання цією нормою чинності.

Застосування відсоткового показника, передбаченого ч. 3 ст.142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII до перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, як тому, що стосується обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді який звернувся із заявою про його призначення на момент дії цієї норми, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо передбачено принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 84 % до 54 % суддівської винагороди.

Разом із тим, визначаючись із способом захисту порушених прав позивача, суд керується такими мотивами.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд, зокрема визнати протиправним рішення відповідача № 46 від 29.10.2020 року та протокол ОР 46 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Так, при дослідженні матеріалів адміністративної справи та копій окремих документів із матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , судом встановлено, що відповідачем проведено перерахунок довічного грошового отримання та враховано довідку ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, однак при цьому зменшено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 84% до 54%.

Щодо рішення (протоколу), про яке зазначив позивач (№ 46 від 29.10.2020 року та протокол ОР 46), то останнім до позовної заяви долучено документ - "перерахунок пенсії", у якому з-поміж іншого вказано номер рішення про перерахунок "46" та дату-час розрахунку - "29.10.2020 року 09:38".

Однак, судом не встановлено прийняття відповідачем рішення у формі окремого документа про зменшення відсоткового значення спірних виплат, яке б за формою та змістом відповідало загальним вимогам до індивідуального акту у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Більше того, задоволення позову в обраний позивачем спосіб призвело б до зупинення правових наслідків рішення відповідача, яке прийнято на виконання рішення суду від 11.09.2020 по справі № 120/3984/20-а, та за своїми наслідками відповідає матеріально - правовим інтересам позивача, адже при перерахунку довічного грошового отримання відповідачем враховано довідку ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, чого домагався позивач при розгляді справи № 120/3984/20-а.

Тому, суд вважає, що належним та повним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 84% до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та, як наслідок, зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

При цьому, на переконання суду, відсутні підстави для дублювання обов`язку відповідача під час такого перерахунку врахувати довідку ТУ ДСА України в Вінницькій області від 19.02.2020 року № 4-35/0299, оскільки по - перше такий обов`язок покладено на відповідача рішенням суду від 11.09.2020 року по справі № 120/3984/20-а, а по - друге, на момент розгляду цієї справи та прийняття рішення обов`язок із врахування довідки від 19.02.2020 року № 4-35/0299 відповідачем виконано належним чином, а спір виник лише в частині зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога позивача в частині проведення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру, оскільки Законом N 1402-VIII у чинній редакції не передбачено обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці будь-яким розміром.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Судові витрати у справі підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача згідно ч. 3 ст. 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із 84 % до 54 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04.01.21.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович