Справа № 691/462/20
Суддя: Синиця Л. П.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 691/462/20
Провадження № 2-а/691/9/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участі секретаря судових засідань Кочетової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище, Черкаської області, матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни про визнання незаконною та скасування постанови серія ЕАК №2481729 про адміністративне правопорушення 03.05.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , з вимогою, на підставі ст. ст. 33, 122, 245, 251, 252, 254, 283, 287, 288 КУпАП, ст. ст. 6, 7, 18, 19, 160 КАС України, до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Н.В., про визнання дії щодо складання постанови серія ЕАК № 2481729 про адміністративне правопорушення 03.05.2020 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн. за порушення ст.122 ч.2 КУпАП протиправними (1), про визнання протиправною та скасування постанову серія ЕАК № 2481729 про адміністративне правопорушення 03.05.2020, а провадження по справі закрити (2).

В обґрунтування зазначає, що 03 травня 2020 року в темний час доби, близько 19 год. 45 хв., керуючи автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Смілянська, в напрямку виїзду із міста Черкаси з дозволеною швидкістю 50 км/год. Раптом, позаду транспортного засобу під його керуванням, наблизився поліцейський автомобіль із ввімкненими проблисковими маячками, не створюючи перешкод у русі іншим транспортним засобам я зупинився. Зупинено його було інспектором роти № 1 батальйону № 1, лейтенантом поліції, Лук`яненко Наталією Володимирівною. Незрозуміло відрекомендувавшись, Інспектор звинуватив його в тому, що він нібито, керуючи транспортним засобом проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора по вул. Смілянська, 121, м. Черкаси.

Заперечив, та повідомив Інспектору, що не порушував правил дорожнього руху. Інспектор повідомив, що його порушення правил дорожнього руху було зафіксоване на відеокамеру і будь-які заперечення з його боку не приймаються. У якості, нібито доказу, йому продемонстрували відеозапис, зроблений камерою невідомого походження. Що то була за камера, наскільки законним є їх використання для фіксації правопорушень - таку інформацію йому не надали. Зауважу, що на відеозаписі, нібито, мого правопорушення, який був показаний мені Інспектором, не можливо було встановити, що автомобіль який перетнув регульований пішохідний перехід, був під моїм керуванням та належить мені - ОСОБА_1 , оскільки на відео не видно державний реєстраційний знак автомобіля. Крім того, звернув увагу Інспектора, що має водійський стаж більше як 30 років, та жодного разу не порушував правил дорожнього руху, і є законослухняним водієм, що дотримується правил дорожнього руху, в чому Інспектор може переконатися, перевіривши у відповідній поліцейській базі. 03 травня 2020 року в темний час доби йшов дощ і дорожнє покриття було мокрим (що також підтверджується на відеозаписі показаного Інспектором), рухаючись по вул. Смілянська, 121, м. Черкаси і завершуючи перетин перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора, щоб не вдаватись до екстреного гальмування, не зупиняючись та не гальмуючи було завершено перетин регульованого пішохідного переходу. Інспектором були проігноровані ціла низка наданих мною доводів, заперечень та письмових пояснень, зокрема: що автомобіль під моїм керуванням рухався зі швидкістю 50 км/год, йшов дощ і дорожнє покриття було мокрим (що також підтверджується на відеозаписі показаного Інспектором), гальмівний шлях автомобіля за такої швидкості складає від 20 до 30 метрів, а з урахуванням мокрого дорожнього покриття ця відстань подвоюється, підстав до екстреного гальмування в даному випадку не було, а його застосування безсумнівно призвело би до аварійної ситуації. Оцінивши зазначені обставини та впевнившись в безпеці подальшого дорожнього руху для всіх учасників дорожнього руху, прийняв єдине правильне рішення - продовжити рух далі, тобто так, як це передбачено п. 8.11 ПДР України і при цьому жодних правопорушень не скоював. Навіть якби, зі слів Інспектора, завершував перетин перехрестя на жовтий сигнал світлофора, то відповідно до вимог п. 8.11 ПДР України, яким передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу не можуть зупинити транспортний засіб у місці передбаченому пунктом 8.10 цих правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Тож всі вимоги ПДР України ним було дотримано, тому завершив перетин регульованого пішохідного переходу без будь-яких порушень. Інспектор вручив йому постанову та спонукав до її підписання. На його неодноразові звернення до Інспектора з вимогою роз`яснити права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, отримав не чітку та не виразну відповідь. Таким чином, став наполягати на тому, щоб у нього відібрали пояснення. Пояснення з даного приводу було написано власноручно, однак Інспектор висловив небажання їх долучення до матеріалів адміністративної справи, внаслідок чого, при винесенні Інспектором постанови їх не було взято до уваги. Жодних інших доказів того, що він порушив П.8.7.3.Г. Правил дорожнього руху Інспектор поліції також не надав. З метою оскарження у судовому порядку постанови по справі про адміністративне правопорушення, отримав постанову серії ЕАК № 2481729 про адміністративне правопорушення від 03.05.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу і звертаюсь до суду з вимогою визнати дії Інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області незаконними, постанову протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити, виходячи з того що: відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП; у оскаржуваній постанові в порушення статті 283 КУпАП не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис; інспектором не було роз`яснено прав, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

12.06.2020 року на адресу суду надійшов відзив Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни, в якому зазначає, що ознайомившись з позовом відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти них з наступних підстав: 03.05.2020 року близько 19 години 57 хвилин несла службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Черкаси та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час, рухаючись по вул. Смілянській, Відповідач стала свідком того, що водій автомобіля Skoda Octavia А5 д.н.з. НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд регульованого пішохідного переходу, за адресою вул. Смілянська, 122, на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі-ПДР), відповідальність за же передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. В подальшому, у відповідності до п.п.1 п.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» автомобіль було зупинено. Керуючись п. 2.1. ПДР, Відповідач повідомила водія про підстави зупинки та про необхідність пред`явити посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу загальнообов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Після встановлення особи водія, яким виявився Позивач, Відповідач, в порядку передбаченому ст. 278 КУпАП, ст. 279 КУпАП розпочала розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому, роз`яснила йому права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу у відповідності до ст. 280 КУпАП на підставі ст. 258, ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ч. 2 ст. 36 КУпАП, ст. 252 КУпАП було винесено постанову ЕАК № 2481729 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. Позивач зазначає в позовній заяві, що правил дорожнього руху не порушував, а Відповідач винесла оскаржувану постанову з грубим порушенням чинного законодавства. Такі твердження позивача не відповідають дійсним обставинам справи, так як до оскаржуваної постанови Відповідачем додано відеозапис № 2020 0503 195109 1, здійснений службовим автомобільним відеореєстратором, на 00 хв. 10 сек. якого зафіксовано факт вчинення правопорушення Позивачем. В позовній заяві Позивач вказує на те, що в оскаржуваній постанові відсутні послання на доказ, який підтверджує факт вчинення ним правопорушення. Однак, з наданої суду копії оскаржуваної постанови видно, що в п. 9 «До постанови додається» зазначено відео з реєстратора службового авто. Тому твердження Позивача про те, що відповідачем було порушено порядок визначений ст. 283 КУпАП не знаходить свого підтвердження. Позивач під час розгляду скористався своїм правом, передбаченим ст. 268 КУпАП та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що він розпочав рух на миготливий зелений сигнал світлофора. Однак, з наданого суду відеозапису видно, що він перетнув перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. У позовній заяві позивач вказує на протиправність дій поліцейського при винесенні оскаржуваної постанови. Таке твердження позивача не відповідає дійсності та спростовується наданим відзивом на адміністративний позов та відеозаписом правопорушення. Будь-які відомості, які б підтверджували неправомірність дій поліцейський в матеріалах справи відсутні та не були додані позивачем до позовної заяви. Враховуючи вищевикладене вважає, що діяла виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права і є такою, яка не має підстав для скасування, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

До судового засідання 25.06.2020 року, сторони не з`явилися. Повідомлені належно, що підтверджується розпискою (позивач) та рекомендованим повідомленням №380 (відповідач). Заяв (клопотань) на адресу суду не надходило.

За таких обставин, з урахуванням ст.194, ч.1 ст.205 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Суд, врахувавши думку позивача, вивчивши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, і надаючи правову оцінку спірним правовідносинам враховує наступне.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

За нормами ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», основним повноваженням патрульної поліції є, серед іншого, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За нормами ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом досліджено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2481729 про адміністративне правопорушення 03.05.2020 року, згідно якої 03.05.2020 року о 19:57 год. в м. Черкаси по вул. Смілянська, 122, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. ґ ПДР України (порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим Інспектор роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни, винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та застосувала до водія ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн..

У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП.

Судом досліджено: відеозапис з відео реєстратора службового автомобіля патрульної поліції, з якого вбачається, що водій автомобіля Skoda Octavia А5 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд регульованого пішохідного переходу, за адресою вул. Смілянська, 122, на заборонений жовтий сигнал світлофора; пояснення ОСОБА_1 , згідно яких, останній вказує, що під час руху по вул. Смілянській в м. Черкаси на автомобілі Skoda д.н. НОМЕР_1 в даній ситуації переїхав на мигаючий зелений а потім на жовтий сигнал світлофора, за що був зупинений працівниками патрульної поліції, вважає, що це предвзяте відношення до нього так, як зупиняти автомобіль на слизькій дорозі не мав змоги, в цей час за ним рухалося авто, що призвело б до зіткнення.

Згідно із п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За нормами п. 8.7.3 в) ПДР України, зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Тобто, жовтому сигналу світлофора передує зелений миготливий сигнал, який попереджає про його наступне увімкнення.

Пунктом 8.7.3 ґ) ПДР України визначено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Положеннями п. 2.3 б) ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Із вищезазначеного слідує, що ОСОБА_1 під`їжджаючи до світлофору повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому та попереджає про його увімкнення, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п. 8.10 ПДР при увімкнені жовтого сигналу світлофора.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

В свою чергу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським відносно дій ОСОБА_1 був встановлений склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Нормами ч.2 ст.122 КУпАП встановлена відповідальність, серед іншого, за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

За нормами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач надала вагомі докази в підтвердження правомірності вказаної постанови. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

За нормами ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд вважає, що жодних доказів на підтвердження невинуватості та не порушення п.8.7.3. ґ ПДР України, як в поданому до суду позові, так і в ході розгляду справи в суді, позивачем не надано.

Будь-які відомості, які б підтверджували неправомірність дій поліцейський в матеріалах справи відсутні та не були додані позивачем до позовної заяви.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2481729 про адміністративне правопорушення 03.05.2020 року винесена Інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Наталією Володимирівною судом перевірена на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

За нормами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Доказів, які б спростувати факт вчинення адміністративного правопорушення та обставин, які б вказували на відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності у межах розгляду даної справи наведено не було.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що Інспектор роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Наталія Володимирівна винісши 03.05.2020 року постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 (позивача), притягнувши його до адміністративної відповідальності за порушення п.8.7.3. ґ Правил дорожнього руху України та піддавши адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, та всебічно, повно, об'єктивно дослідила усі обставини справи у їх сукупності, і прийшла до правильного висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позову про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.19 Конституції України; Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853; Законом України «Про дорожній рух»; Законом України «Про Національну поліцію»; ст. ст. 9, 33, 126, 222, 251, 252, 258, 268, 278, 283, 284 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 7, 9, 72, 73, 77, 90, 229, 241-255, 286, 293, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни про визнання незаконною та скасування постанови серія ЕАК №2481729 про адміністративне правопорушення 03.05.2020 року, залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2481729 про адміністративне правопорушення 03.05.2020 року винесену Інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Наталією Володимирівною про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок, залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.286 КАС України рішення може бути оскаржено до апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Городищенський районний суд Черкаської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. П. Синиця