Справа № 640/17190/19
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 року м. Київ № 640/17190/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Крестон Джі Сі Джі Аудит"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2019 №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крестон джі сі джі аудит» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.07.2019 № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення від 17.07.2019 № є протиправним, оскільки до Позивача двічі застосовані заходи фінансової відповідальності за одне і те ж саме правопорушення та порушено процедуру винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 640/17190/19.

23 вересня 2019 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року зазначене клопотання залишено без задоволення.

Від ГУ ДФС у місті Києві 11 жовтня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому Відповідач з позовними вимогами не погодився та вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, а винесене податкове повідомлення-рішення таким, що прийняте у повній відповідності до чинного законодавства України.

22.10.2019 року, згідно відмітки служби діловодства, до Окружного адміністративного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив про суттєві недоліки оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, процедурні порушення при його винесенні; просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

20 листопада 2019 року від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії наказу № 11802 від 31.07.2018 року на підтвердження повноважень директора Департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві Якушко І.В. в період винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

29 січня 2020 року судом було отримано повторне клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року у задоволенні зазначеного клопотання було відмолено.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, справу в порядку пп.2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передано на повторний автоматизований розподіл справ між суддями.

Відповідно до частини дев`ятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/17190/19 передано на розгляд судді Іщуку І.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року прийнято адміністративну справу № 640/17190/19 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі наказу від 23.02.2018 № 2944 та направлення від 26.02.2018 №320/26-15-14-04-04 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Аудит» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Санрайз Технопромгруп» () за вересень, жовтень 2017 року, за наслідком чого складено акт від 12.03.2018 № 213/26-15-14-04-04/31586485.

На підставі Акту перевірки податковим органом було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 30.03.2018 №, яким ТОВ «Крестон Джі Cі Джі Аудит» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 471 000,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 235 500,00грн.;

- від 30.03.2018 №, яким до ТОВ «Крестон Джі Cі Джі Аудит» на підставі п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн.

ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Аудит» було оскаржено вказані податкові повідомлення-pішення в адміністративному, а потім в судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2019 по справі № 826/0326/18 було задоволено адміністративний позов ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Аудит» частково та визнано протиправними і скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.03.2018 № в частині штрафних санкцій у сумі 117 750,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 30.03.2018 № на суму 510 грн. За результатами апеляційного оскарження зазначене судове рішення було залишено в силі. У відкритті касаційного провадження на вказане рішення було відмовлено.

На підставі пункту 5 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 податковим органом було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.07.2019 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання на 471 000 грн за платежем податок на додану вартість та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 117 750 грн.

Щодо твердження позивача про протиправність подвійного застосування до нього заходів фінансової відповідальності, суд заначає наступне.

За твердженням позивача, підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17.07.2019 № вказано акт перевірки від 12.03.2018 № 213/26-15-14-04-04/31586485 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2019 по справі №826/0326/18. Відповідно до цього, на думку позивача, у нього наявний обов`язок як щодо сплати грошових зобов`язань, відносно яких винесено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2019 по справі №826/0326/18, так і щодо грошових зобов`язань, визначених відповідачем у оскаржуваному ППР від 17.07.2019.

Факт того, що податкові повідомлення-рішення від 30.03.2018 № та № та від 17.07.2019 № винесено за одні і ті ж правопорушення, по одному і тому ж акту перевірки на думку позивача є порушенням статті 61 Конституції України та пункту 116.2 Податкового кодексу України та протиправним подвійним притягненням позивача до відповідальності за одне і те саме правопорушення.

З даним твердженням суд не може погодитись з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, сума зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства, що визначені у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу.

Відповідно до пункту 60.1.5 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до пункту 60.4 ПК України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Як зазначено позивачем та випливає із матеріалів справи, набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2019 по справі №826/0326/18, яким визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.03.2018 № в частині штрафних санкцій у сумі 117 750,00 грн. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.03.2018 №.

Відповідно до пункту 5 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня в тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства.

На таких підставах податкове повідомлення-рішення від 30.03.2018 № вважається відкликаним. Відкликання податкового повідомлення-рішення означає втрату ним чинності у результаті його скасування відповідним органом. Таке податкове повідомлення-рішення не викликає правових наслідків для платника податків, щодо якого його було винесено.

Таким чином, у позивача відсутній обов`язок сплати грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 30.03.2018 №. Крім того податкове повідомленням-рішення від 30.03.2018 № винесено за порушення платником податків п.44.1, п.44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, а податкове повідомлення-рішення від 17.07.2019 № за порушення п. 198.1, п. 198.6 статті 198 ПК України, тобто за різними правовими підставами. Крім того, податковим кодексом України не передбачено заборони винесення податкових повідомлень-рішень за одним і ти же актом перевірки у випадку, якщо штрафні санкції застосовуються за різні податкові правопорушення.

За таких умов твердження позивача про протиправність подвійного застосування заходів фінансової відповідальності за одне і теж правопорушення є безпідставними.

Як зазначає позивач, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2019 підписано не керівником, його заступником або уповноваженою особою ГУ ДФС у м. Києві, а директором Департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві - І. Якушко, тобто особою, у якої відсутні повноваження підписувати податкові повідомлення-рішення.

Натомість відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов`язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.

Щодо твердження позивача про підписання податкового повідомлення-рішення неуповноваженою особою, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пп.1.1 п.1 наказу ГУ ДФС у м. Києві від 31.07.2018 № 11802, наданого відповідачем, на виконання п.п. 14.1.1371 п. 14.1 ст. 14, п.20.4 ст. 20 Податкового кодексу України, листа ДФС від 31.07.2018 № 23317/7/99-99-14-03-01-17 «Про погодження уповноважених осіб» уповноважено директора Департаменту аудиту Головного управління ДФС у м. Києві Якушко Інну Валеріївну на підписання (винесення) податкових повідомлень-рішень відповідно до вимог п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204.

Як випливає з вищезазначеного, податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2019 на виконання пункту 1 Розділу III Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків підписано уповноваженою особою ГУ ДФС у м. Києві - директором Департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві - І. Ярушко.

Щодо твердження позивача про порушення строків винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Позивачем вказано, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2019 винесено відповідачем на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2019, тобто всупереч Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204.

Згідно з п. 56.18 ст. 58 Податкового кодексу України (далі - ПК України), з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 58.1 ст. 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій. Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 ст. 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з п. 4 розділу VІІІ Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 № 916, контролюючий орган залишає скаргу без розгляду повністю або частково у разі, якщо: скаргу не підписано особою, яка подала скаргу, чи її представником або до скарги не додано належним чином оформлених та завірених документів, які підтверджують повноваження представника на її підписання; скаргу подано з пропуском строку, крім випадків, передбачених пунктом 5 розділу III цього Порядку; скарга надійшла до контролюючого органу, який не уповноважений її розглядати; до прийняття рішення по скарзі від платника податків, який її подав, надійшла заява про її відкликання (відмову від скарги) повністю чи частково; платник податків оскаржив до суду рішення контролюючого органу; платником податків до контролюючого органу раніше було подано скаргу з цього самого питання. Про залишення скарги без розгляду контролюючий орган повідомляє платника податків у письмовій формі із зазначенням причин повернення.

Відповідно до пункту 5 розділу II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, в тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, в тому числі за порушення норм іншого законодавства.

Пунктом 7 розділу II Порядку № 1204 визначено, що податкові повідомлення - рішення згідно з пунктами 4 - 6 цього розділу складаються контролюючим органом, який склав попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного, судового оскарження або іншого рішення про скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. При цьому у разі отримання вищезазначених рішень структурним підрозділом, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції контролюючого органу, або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечується надання такого рішення структурному підрозділу, яким складалось попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 1 робочого дня, що настає за днем його отримання.

Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку № 1204 структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов`язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку № 1204 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.

Отже, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/0326/18, яка набрала законної сили 27.05.2019, контролюючий орган 17.07.2019 виніс оскаржуване податкове повідомлення рішення, відповідно до вимог розділів II-III Порядку № 1204 без порушення строку, визначеного п.102.1 ст.102 ПК України, враховуючи норми п.102.4 ст.102 ПК України, що спростовує доводи позивача про порушення контролюючого органу. Також потрібно враховувати, що грошове зобов`язання «Крестон Джі Сі Джі Аудит», згідно податкового повідомлення - рішення від 17.07.2019 № , було визначене не на підставі Акта від 12.03.2018 № 213/26-15-14-04-04/31586485 (податкові повідомлення-рішення від 30.03.2018 №: та №), як вважає позивач, а встановлено судом у справі №826/0326/18, що не потребує доказуванню, відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України.

Відтак, судом не встановлено порушення відповідачем 1 вимог п.7 розділу ІІ Порядку № 1204.

Також позивач зазначає, що у графі «призначення платежу» вказано реквізити акту перевірки від 18.04.2019 № 213/26-15-14-04-04/31586485. На підставі цього позивач прийшов до висновку, що податковим органом імовірно проведено ще якусь невідому позивачу перевірку його господарської діяльності.

Натомість, як зазначає сам позивач, підставою для винесення податкового повідомлення-рішення вказано акт перевірки від 12.03.2018 № 213/26-15-14-04-04/31586485 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2019 по справі № 826/10326/18. Крім того, за твердженням самого позивача, станом на 18.04.2019 уже тривало судове оскарження ППР, що були винесені на підставі акту перевірки № 213/26-15-14-04-04/31586485 і відповідачу було відомо про факт оскарження даного акту.

Відповідно до абзацу два пункту 5 розділу V Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 в акті (довідці) документальної перевірки на першому аркуші у верхньому лівому куті зазначаються дата реєстрації акта (довідки) документальної перевірки та номер акта (довідки) документальної перевірки, який складається з порядкового номера з єдиного журналу реєстрації актів (довідок) перевірок, коду структурного підрозділу, відповідального за проведення перевірки, коду за ЄДРПОУ або реєстраційного (облікового) номера платника податків.

Зазначене положення виключає можливість існування двох актів перевірок з ідентичними порядковими номерами і різними датами їх оформлення. Крім того, відповідачем у відзиві було зазначено про наявність описки-технічної помилки у полі «призначення платежу».

Натомість позивачем не вказано, які права та як саме порушено внаслідок технічної описки саме у полі «призначення платежу», якщо у інших частинах податкового повідомлення-рішення описок допущено не було, і як юридична так і фактична підстави винесення зазначеного податкового повідомлення-рішення були відомі позивачу.

Тобто лише помилкове зазначення дати у полі «призначення платежу» податкового повідомлення-рішення, прийнятого із застосуванням належних норм чинного законодавства та з правильно зазначеними підставами винесення само по собі не може буди підставою для скасування такого повідомлення-рішення.

Суд окремо зазначає, що позивач не позбавлений права оскаржити неправомірні на його думку дії відповідача, вчинені в рамках адміністративного оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення та за його наслідками.

Разом з тим, при розгляді даної справи суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії».

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не довів обгрунтованість своїх позовних вимог, а суб`єкт владних повноважень не допустив порушень вимог ПК України та Порядку № 1204 при винесенні податкового повідомлення-рішення від 17.07.2019 № , що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності суд враховує, чи прийняті (вчинені) вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню на його користь.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Крестон Джі Сі Джі Аудит» про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2019 № - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.