Справа № 495/7927/20
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7927/20

Номер провадження 2-а/495/114/2020

про відмову у відкритті провадження по справі

04 січня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: Приватне підприємство НВП «Агротехнічні технології» про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

31.12.2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» звернувся до суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: Приватне підприємство НВП «Агротехнічні технології» про визнання протиправними дій.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що представник позивача фактично оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання Наказу Господарського суду Миколаївської області №915/641/19 виданого 21.11.2019 року на Наказу Господарського суду Миколаївської області №915/2359/19 виданого 23.10.2020 року.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «судом, встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконання такою стороною зазначених функцій.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів встановлено інший порядок судового провадження.

У частині першій статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби на час звернення зі скаргою до суду був урегульований у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими особами до суду, який видав виконавчий документ. При цьому, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року(6-570цс16), від 22 березня 2016 року (808/3666/15), від 24 лютого 2016 року (6-3077цс15) та в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 817/425/17.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч. 1 ст. 340 ГПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, представник позивача оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання Наказу Господарського суду Миколаївської області №915/641/19 виданого 21.11.2019 року на Наказу Господарського суду Миколаївської області №915/2359/19 виданого 23.10.2020 року.

Тобто, представник позивача оскаржує дії державного виконавця щодо виконання судового рішення, ухвалено в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

При цьому частиною сьомою статті 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На виконання зазначених вимог, суд роз`яснює позивачеві, що заявлені до розгляду позовні вмоги можуть бути подані до Господарського суду Миколаївської області в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 248, 256 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: Приватне підприємство НВП «Агротехнічні технології» про визнання протиправними дій.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шевчук Ю.В.