Справа № 200/11504/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2021 р. Справа№200/11504/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Зінченка О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 87548, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Зелінського, 27-А, ) до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, Грецька, 19, ) про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 63226763 від 10 листопада 2020 року про накладання штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2020 року Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 63226763 від 10 листопада 2020 року про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що штраф у межах виконавчого провадження накладається у разі невиконання рішення без поважних причин, втім, державним виконавцем дане питання не перевірялось. Управління не є розпорядником бюджетних коштів, а з метою виконання рішення суду про присудження виплати пенсії, що є предметом примусового виконання у даному виконавчому провадженні, позивач неодноразово звертався до ГУ ПФУ у Донецькій області із питаннями виконання судових рішень. Позивачем нараховано присуджену пенсію, тобто у межах наявних повноважень виконано все залежне від нього для виконання рішення суду, а тому позивач вважає, що ним не виконано рішення суду з поважних підстав, а тому підстави для накладення на нього штрафу відсутні.

З огляду на наведене, звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом подачі доказу сплати судового збору у розмірі встановленому законом.

24 грудня 2020 року через відділ документообігу і архівної роботи суду позивачем надано клопотання про усунення недоліків та платіжне доручення про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 63226763 від 10 листопада 2020 року про накладання штрафу, ухвалено розгляд справи провести суддею одноособово без повідомлення учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) з урахуванням приписів статті 287 КАС України, протягом десяти днів.

05 січня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що підставою для винесення постанов про накладання штрафу є невиконання боржником рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії у встановлений державним виконавцем строк. Факт невиконання боржником рішення суду є очевидним. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із частиною 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 5 статті 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

За пунктом 4 статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі№200/5981/19-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано неправомірними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 року по 30.11.2018 року, зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати і виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 року по 30.11.2018 року, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року набрало чинності відповідно до постанови ПААС 03 вересня 2019 року, яка надійшла на адресу позивача 10 вересня 2019 року.

На виконання вимог рішення суду, позивачем нараховано всі належні виплати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2018 року по 30 листопада 2018 року у сумі 22 204,04 грн. З грудня 2018 року стягувачу сплачується поточний розмір пенсії.

Як встановлено також судом в провадженні Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)знаходиться виконавче провадження ВП №63226763 про примусове виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/5981/20-а, постанова про відкриття виконавчого провадження від 07 жовтня 2020 року (арк. справи 9).

Листом від 15 жовтня 2020 року №0580-19-8/18479 позивач повідомив відповідача щодо виконання рішення суду, а саме, що виходячи з діючої нормативно-правової бази рішення Донецького окружного адміністративного суду виконано в частині поновлення нарахування, а в частині виплати заборгованості за період з 01 травня 2018 року по 30 листопада 2018 року не сплачено у зв`язку з незалежними від Маріупольського об`єднаного управління ПФУ Донецької області обставинами (арк. справи 10-11).

В матеріалах адміністративної справи наявні також відповідні звернення позивача до розпорядника коштів вищого рівня - Головне управління ПФУ в Донецькій області з метою запиту додаткових фінансових ресурсів на виплату нарахованої за рішенням суду пенсії, а саме листи від 16.09.2019, 30.01.2020, 27.02.2020, 30.04.2020, 03.09.2020, 15.10.2020 (арк. справи 12-17).

10 листопада 2020 року старшим державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)винесена постанова про накладення штрафу по виконавчому провадженню ВП №63226763 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду в сумі 5100,00 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальністю за умисне невиконання рішення(арк. справи 7).

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Умови та порядок примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404 (далі по тексту - Закон №1404).

Статтею 1 Закону №1404 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Приписами частини 1 статті 28 Закону № 1404 визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Приписами статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

За невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (стаття 76 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, обов`язковою складовою притягнення боржника або його повноважної особи наведені норми Закону визначають вину цієї особи, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними в розумінні наведених норм статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Таким чином, штраф за невиконання судового рішення може бути накладений за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Спірним питанням даної справи є правомірність накладення на позивача штрафу за невиплату стягувачу в ході виконавчого провадженням пенсії.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду.

За приписами статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення територіальним органом Пенсійного фонду України можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивачем частково виконано рішення суду, а саме, проведено нарахування пенсії, здійснено неодноразові запити до вищестоящого органу на отримання фінансування для виплати нарахованої пенсії. Невиконання позивачем судового рішення в частині повної виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Відтак, виконання судового рішення позивачем мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні Закону № 1404-VIII, що виключає можливість накладення на нього штрафу.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року по справі № 405/3663/13-а, від 21 лютого 2018 року у справі № 814/2655/14.

З огляду на наведене, постанова про накладення штрафу прийнята відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а тому підлягає скасуванню як протиправна.

При цьому суд зазначає, що вказане не виключає існування принципу обов`язковості виконання судового рішення, у тому числі у справі № 200/5981/19-а.

Згідно частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні позову сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи копією платіжного доручення № 743 від 23 грудня 2020 року (арк. справи 29).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь позивача.

Керуючись 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291,371Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 87548, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Зелінського, 27-А, ) до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ( юридична адреса: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, Грецька, 19, ) про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 63226763 від 10 листопада 2020 року про накладання штрафу, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)про накладення штрафу від від 10 листопада 2020 року по виконавчому провадженню ВП №63226763 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду в сумі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, Грецька, 19, ) судовий збір у сумі 2102,00 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. на користь Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 87548, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Зелінського, 27-А, ).

Повний текст судового рішення виготовлено 06 січня 2021 року.

Апеляційна скарга на судові рішення визначені статтею 287 КАС Україні подається протягом десяти днів з дня їх проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко