Справа № 200/9661/20-а
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2021 р. Справа№200/9661/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бєломєстнова О.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2020 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22), у якій просить:

- визнати протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 674 від 18.09.2020 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по втраті годувальника;

- зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2020 року про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врахувавши відомості трудової книжки ОСОБА_2 , виданої 20.08.1971 року, зарахувавши при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоди роботи померлого ОСОБА_2 з 01.03.1972 року по 27.02.1975 року у Дзержинському вузлі зв`язку та до пільгового стажу: період навчання з 06.09.1971 року по 10.09.1971 року в учбовому пункті на шахті ім. Артема, період роботи з 27.02.1976 року по 13.07.1976 року на шахті "Нова", з 30.05.1983 року по 18.11.1986 року, з 19.03.1988 року по 10.12.1989 року, з 11.12.1989 року по 16.02.1990 року та з 17.02.1990 року по 30.11.1993 року на шахті "Торецька".

У позовній заяві позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона з 29.12.1973 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. 16.09.2020 року нею було подано заяву до відповідача про призначення пенсії по втраті годувальника. Однак, рішенням № 674 від 18.09.2020 року їй було відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника. При розрахунку цієї пенсії не прийнята до уваги трудова книжка ОСОБА_2 , оскільки на титульному аркуші його ім`я не відповідає паспортним даним. Крім того, не враховано до пільгового періоду певні періоди навчання та роботи, із зазначенням, що вказані періоди можуть бути зараховані після надання підтверджуючих довідок. Також зазначено, що згідно довідки про перебування заявника на утриманні померлого годувальника № 8530 від 14.09.2020 року, по батькові годувальника не відповідає паспортним даним.

Звертає увагу на те, що відмова відповідача є безпідставною, оскільки за наявних в пенсійній справі документів померлому ОСОБА_2 призначалась та виплачувалась пенсія, яку на даний час вона бажає отримувати. Отже, сумнівів в достовірності наявного пільгового стажу за життя ОСОБА_2 у відповідача не виникало, а повторного підтвердження права на пенсію нормами чинного законодавства не передбачено.

Ухвалою суду від 26.10.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

13.11.2020 року ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.12.2020 року.

12.11.2020 року відповідач засобами електронного зв`язку надав відзив на адміністративний позов, де зазначив, що у пенсійній справі № 143883 на ім`я ОСОБА_2 знаходиться копія трудової книжки, де титульний аркуш заповнений неправильно, що суперечить вимогам законодавства про призначення пенсії. Також, у пенсійній справі ОСОБА_2 відсутні довідки, що підтверджують пільговий характер роботи. Отже, зарахувати періоди до пільгового стажу без надання уточнюючих довідок, не видається можливим. До того ж позивачем не був підтверджений факт перебування на утриманні померлого годувальника, оскільки у довідці № 8530 від 14.09.2020 року, яка видана ВЦА м.Торецьк, по-батькові годувальника не відповідає паспортним даним померлого ОСОБА_2 . Довідка № 9138 від 12.10.2020 року, яка надана позивачем, не розглядалась, оскільки не була подана позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії, а надана пізніше, після прийняття рішення про відмову у наданні пенсії по втраті годувальника. За таких обставин, рішення Торецького ОУПФУ про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника вважає правомірними та обґрунтованими.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Частиною 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що сторони були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, їх позиція стосовно предмета спору зрозуміла, в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши зібрані у справі докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

16.09.2020 року позивач звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Рішенням відповідача № 674 від 18.09.2020 року відмовлено позивачу в призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки:

· при розрахунку пенсії по втраті годувальника не прийнято до уваги трудову книжку ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що на титульному аркуші ім`я не відповідає паспортним даним;

· не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_2 період навчання з 06.09.1971 року по 10.09.1971 року в учбовому пункті на шахті ім. Артема, періоди роботи з 27.02.1976 року по 13.07.1976 року на шахті "Нова", з 30.05.1983 року по 18.11.1986 року, з 19.03.1988 року по 10.12.1989 року, з 17.02.1990 року по 30.11.1993 року на шахті "Торецька", з 11.12.1989 року по 16.02.1990 року на шахті "Торецька" - без надання уточнюючих довідок це не видається можливим;

· згідно довідки про перебування заявника на утриманні померлого годувальника №8530 від 14.09.2020 року по батькові годувальника не відповідає паспортними даним.

Не погодившись із відмовою у переведенні на пенсію по втраті годувальника позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі-Закон № 1058).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 36 Закону України № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї зокрема вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 зазначеного Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п.1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Згідно з абз. 2 п.п. 10 пункту 2.3 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.

Зокрема, згідно з наведеним пунктом до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. До таких документів належать документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Крім наведених вище, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника додаються: 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Отримавши перелічені вище документи відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту З пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Щодо не прийняття відповідачем при розрахунку пенсії позивачу по втраті годувальника трудової книжки ОСОБА_2 , виданої 20.08.1971 року, у зв`язку з тим, що на титульному аркуші ім`я не відповідає паспортним даним, суд зазначає наступне.

Як вбачається з титульного аркуша трудової книжки ОСОБА_2 його прізвище зазначено на російській мові - " ОСОБА_2 ", по батькові - " ОСОБА_2 ", однак ім`я зазначено - " ОСОБА_2 ". Вказане скорочення ім`я стало підставою не прийняття відповідачем до уваги трудової книжки ОСОБА_2 , що видана 20.08.1971 року.

Згідно Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

На момент видачі трудової книжки ОСОБА_2 - 20.08.1971 року порядок її заповнення був врегульований Постановою Совнаркому СРСР від 20.12.1938 р. N 1320 "Про ведення трудових книжок" (СП СССР 1938 р.. N 58, ст. 329) (втратила чинність згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 6 вересня 1973 р. N 656).

Пунктом 1 цієї Постанови передбачено введення з 15 січня 1939 роки для робітників і службовців усіх державних і кооперативних підприємств та установ Трудові книжки, видані адміністрацією підприємства (установи).

Відповідно до пунктів 2, 5,10 тієї самої Постанови заповнення Трудових книжок здійснюється на тій мові, на якому ведеться діловодство в даному підприємстві (установі). У тому випадку, якщо діловодство ведеться мовою союзної або автономної республіки, то Трудова книжка заповнюється одночасно і російською мовою. До трудових книжок вносять наступні відомості про володаря Трудової книжки: прізвище, ім`я та по батькові, вік, освіта, професія і відомості про його роботу, про перехід його з одного підприємства (установи) в інше, про причини такого переходу, а також про одержувані ним заохочення та нагороди. Трудові книжки заповнюються адміністрацією підприємств і установ з дотриманням перелічених у постанові правил.

З наведеного слідує, що заповнення трудової книжки здійснювалося не ОСОБА_2 та не позивачем, а тому останній не може нести відповідальність за повноту написання імені " ОСОБА_2 " у трудовій книжці.

Суд приймає до уваги, що спірні у даній справі обставини, а саме повнота та правильність заповнення титульного аркушу трудової книжки, виданої 20.08.1971 року, значно віддалені у часі, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року по справі №593/283/17.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що відповідачем при розрахунку пенсії позивачу по втраті годувальника безпідставно не прийнято до уваги трудову книжку ОСОБА_2 , що видана 20.08.1971 року.

Щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_2 спірних періодів роботи при розрахунку позивачу пенсії по втраті годувальника, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з розрахунку стажу ОСОБА_2 , який був проведений при призначенні пенсії за віком 25.10.1994 року, до страхового стажу був включений спірний період роботи з 01.03.1972 року по 27.02.1975 року, та до пільгового стажу спірні періоди роботи, а саме:

· з 27.02.1976 року по 13.07.1976 року;

· з 30.05.1983 року по 18.11.1986 року;

· з 19.03.1988 року по 10.12.1989 року;

· з 11.12.1989 року по 16.02.1990 року;

· з 17.02.1990 року по 30.11.1993 року.

Разом з тим, у спірному рішенні відповідача вищезазначені періоди були не зарахуванні до пільгового стажу померлого ОСОБА_2 при переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника.

Суд звертає увагу, що органи Пенсійного фонду не повинні ігнорувати власні рішення, що були прийняті раніше, скасовувати їх, вносити до них зміни, якщо відповідно до цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами Пенсійного фонду і громадянами, породжує у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У п. 70, 71 рішення по справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04, набуло статусу остаточного 20.01.2012) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Зважаючи на такі рекомендації, адміністративний суд у даній справі також не може погодитися з позбавленням позивача права на одержання пенсії, розмір якої раніше був визначений органом Пенсійного фонду, оскільки таке не відповідає принципу "належного урядування".

Згідно зі статтею 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. Виходячи з цього у позивача виникли легітимні очікування щодо розміру пенсії, яку вона може одержувати. Ці очікування складають право власності позивача та підлягають охороні законом на одному рівні з традиційними об`єктами права власності.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (Spacek, s.r.o. v. The Czech Republic, № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві.

При призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника закон зв`язав її розмір з пенсією за віком померлого годувальника. У разі, якщо така пенсія вже призначалася, перегляд її розміру при переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника не дозволяється, оскільки така можливість прямо не передбачена законом.

Прийняття спірного рішення у цьому разі становить втручання у право власності позивача з підстав, які прямо, однозначно та зрозуміло для нього не передбачені законом.

Тому суд вважає, що відповідач при розгляді заяви позивача від 16.09.2020 року про призначення їй пенсії по втраті годувальника протиправно не зарахував до страхового стажу ОСОБА_2 періоди роботи з 01.03.1972 року по 27.02.1975 року та до пільгового стажу періоди роботи: з 27.02.1976 року по 13.07.1976 року; з 30.05.1983 року по 18.11.1986 року; з 19.03.1988 року по 10.12.1989 року; з 11.12.1989 року по 16.02.1990 року; з 17.02.1990 року по 30.11.1993 року. Таке обумовлює задоволення позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, позовні вимоги в частині, що стосуються зарахування до пільгового стажу померлого ОСОБА_2 періоду навчання з 06.09.1971 року по 10.09.1971 року при розрахунку позивачу пенсії по втраті годувальника не підлягають задоволенню, оскільки спірний період навчання не був зарахований до пільгового стажу при призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком.

Стосовно посилання відповідача у спірному рішенні на непідтвердження позивачем факту перебування на утриманні померлого годувальника внаслідок того, що у довідці №8530 від 14.09.2020 року по батькові годувальника не відповідає паспортним даним, суд прийшов до наступних висновків.

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одним з принципів адміністративного судочинства. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.1, 4 ст. 9 КАС України).

Водночас, за приписами ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Можливість витребування доказів судом з власної ініціативи на користь однієї із сторін не повинна підміняти (виключати) вказаний обов`язок відповідача, оскільки у такому разі не буде дотримана рівність сторін перед законом та судом. Тому у разі невиконання суб`єктом владних повноважень обов`язку щодо доведення обставин, на які він посилається в обґрунтування заперечень проти позову, суд може вирішувати спір на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Ухвалою суду від 26.10.2020 року відповідача зобов`язано надати суду заяву позивача про призначення пенсії по втраті годувальника та додані до неї документи.

Однак, вказана ухвала суду була виконана відповідачем частково, а саме не надано суду довідку про перебування позивача на утриманні померлого годувальника № 8530 від 14.09.2020 року, де за його твердженням по батькові годувальника не відповідає паспортним даним. До відзиву дана копія також не додана.

Відсутність копії цієї довідки у розпорядженні суду не дозволяє вважати заперечення відповідача такими, що підтверджуються зібраними у справі доказами. Відтак, ним не спростовані доводи позивача про те, що вказана довідка в частині перебування її на утриманні померлого годувальника відповідає паспортним даним останнього (позивач стверджує, що тільки у другому абзаці довідки наявна помилка у по батькові померлого, що дозволяє розуміти її як належну).

Крім того, згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б підтвердити перебування позивача на утриманні померлого годувальника (наприклад, не надісланий запит до Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області).

Судом приймається до уваги, що формальні неточності у документах за загальним правилом не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року по справі №227/1732/17 та підтверджувалася у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17 та від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а).

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, суд дійшов висновку, що з метою повного захисту порушених прав та інтересів особи, достатнім способом захисту та поновлення порушеного права позивача є:

· визнання протиправним та скасування рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 674 від 18.09.2020 року про відмову позивачу в призначенні пенсії по втраті годувальника;

· зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.09.2020 року про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врахувавши відомості трудової книжки ОСОБА_2 , виданої 20.08.1971 року, та зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_2 періоди роботи з 01.03.1972 року по 27.02.1975 року у Дзержинському вузлі зв`язку та до пільгового стажу періоди роботи: з 27.02.1976 року по 13.07.1976 року на шахті "Нова"; з 30.05.1983 року по 18.11.1986 року; з 19.03.1988 року по 10.12.1989 року; з 17.02.1990 року по 30.11.1993 року; з 11.12.1989 року по 16.02.1990 року на шахті "Торецька".

З урахуванням цього позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру, судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень у розмірі 420,40 грн. (50% від сплаченої суми судового збору) на користь позивача, оскільки останнім при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 674 від 18.09.2020 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по втраті годувальника.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 16.09.2020 року про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врахувавши відомості трудової книжки ОСОБА_2 , виданої 20.08.1971 року, та зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_2 періоди роботи з 01.03.1972 року по 27.02.1975 року у Дзержинському вузлі зв`язку та до пільгового стажу періоди роботи: з 27.02.1976 року по 13.07.1976 року на шахті "Нова"; з 30.05.1983 року по 18.11.1986 року; з 19.03.1988 року по 10.12.1989 року; з 17.02.1990 року по 30.11.1993 року; з 11.12.1989 року по 16.02.1990 року на шахті "Торецька".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 04 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.