Справа № 500/1497/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 рокуСправа № 500/1497/20 пров. № А/857/11087/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідач Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року (суддя Мірінович У.А., м.Тернопіль) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУПФ) в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене листом від 12.06.2020 №1900-0321-9/8404 (далі Лист) щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по віку на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ); зобов`язати ГУПФ призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, починаючи з 18.05.2020.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги вказує, що подані позивачем для призначення пенсії документи, повністю не підтверджують дані про роботу чи проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років до 01.01.1993, а тому відсутні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач досяг потрібного віку та має відповідний стаж роботи у зоні відчуження, який підтверджується необхідними документами, що дає йому право на пенсію із зниженням пенсійного віку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.05.2020, у зв`язку з досягненням віку, необхідного для призначення пенсії із його зменшенням (55 років), ОСОБА_1 , звернувся до відповідача зі заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Водночас, позивач до такої заяви надав наступні документи: копію паспорта; копію РНОКПП; копію посвідчення постраждалого від ЧАЕС; копію трудової книжки або документи про стаж; копію військового квитка; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення; документи про місце проживання (реєстрації) особи (а.с.10 зворот).

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач своїм Листом відмовив позичу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що останній станом на 01.01.1993 рік не виконав умови проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років (а.с.28).

Водночас, відповідно до поданих документів до заяви про призначення/перерахунок пенсії відповідач встановив позивачу загальний стаж 26 років 7 місяців 23 дні, про що свідчить також трудова книжка позивача (а.с.12-14).

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 55 Закону №796-ХІІ визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, зокрема особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи але не більше 5 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Абзацом 6 підпункту 5 пункту 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-ХІІ).

Відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач має посвідчення від 24.05.1994 серії НОМЕР_1 згідно якого він є громадянином який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю та станом на 01.01.1993 проживав або відпрацював у цій зоні не менше чотирьох років.

Зазначеним посвідченням підтверджується те, що позивач відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, як такий, що за станом на 01.01.1993 проживав або постійно працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років, а тому на підставі Закону №796-XII дає право на пільги і компенсації, в тому числі на призначення спірної пенсії.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі №357/10239/16-а.

Крім того, із трудової книжки ОСОБА_1 , видно, що він з 13.11.1985 по 08.10.1998 працював у Відкритому акціонерному товаристві «Чортківський м`ясокомбінат» (далі ВАТ) та отримував заробітну плату, що підтверджується відповідними довідками (а.с.12-14, 17).

У відповідності до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження трудового стажу або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Населений пункт м.Чортків Тернопільської області віднесено до території зони посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991.

Щодо посилання апелянта на те, що факт роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 13.11.1985 по 08.10.1998 у ВАТ не може бути підтверджено, так як місце розташування даної організації по записах трудової книжки встановити не можливо, то таке спростовується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яким підтверджено, що ВАТ знаходився за юридичною адресою: Тернопільська область, м. Чортків, вул. Копичинецька, 124 (а.с.25-27).

Таким чином, відповідно до записів у трудовій книжці та зазначених довідок, вбачається факт постійної роботи позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993, що дає право такому на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
А. Р. Курилець

Повне судове рішення складено 5 січня 2021 року.