Справа № 815/3251/16
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3251/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2016 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, в якому позивач, згідно уточненого позову від 18.07.2016 року (а.с.58-64, том 1) просив визнати протиправними та скасувати прийняті ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області рішення та податкові повідомлення-рішення, а саме:

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 13865,34 грн.,

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 954,39 грн.,

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на 2173,75 грн.,

податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних санкцій за порушення норм застосування реєстраторів розрахункових операцій на 5711,00 грн.,

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 950,28 грн.,

рішення № про нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 8074,43 грн.,

рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску на 2408,52 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представником позивача зазначено, що протиправність документальної планової перевірки позивача щодо окремих податків і зборів тягне за собою протиправність прийняття відповідачем всіх податкових-повідомлень рішень та рішень, які є предметом оскарження. На спростування обставин придбання позивачем товарів у фізичних осіб, що не зареєстровані, як суб`єкти підприємницької діяльності позивачем надані акти закупки від 14.05. 2015 р. на суму 140 грн., від 26.05. 2015 р. на суму 105 грн., від 30.05. 2015 р. на суму 191 грн., від 04.06. 2015 р. на суму 143 грн., усього на суму 579 грн., в яких зазначено продавця СПД ФОП платника єдиного податку ОСОБА_2 , його код ДРФОУ НОМЕР_1 та КВЕД 46.39 (див. Свідоцтво про реєстрацію платником єдиного податку, Додаток 22). Ця обставина має наслідком завищення сум в податковому повідомленні-рішенні № , в податковому повідомленні-рішенні № , в податковому повідомленні-рішенні № , в рішенні № та в рішенні № . Позивач стверджує, що в розрахунку відповідача не взято до уваги, що липні 2015 року та в серпні 2015 року позивачем було повернуто покупцю товар відповідно на суму 180,00 грн. та 241,00 грн. До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій", проте до податкового повідомлення-рішення не додано розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

11.07.2016 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

21.09.2016 року постановою суду адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016 року задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано: податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.06.2016 року №№ , , , , ; рішення від 08.06.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; рішення від 06.06.2016 року № про застосування штрафних санкцій та перерахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

31.05.2017 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року скасовано в частині скасування податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016 року. №№; ; . Прийнято у цій частині нову постанову, якою відмовленно у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016р. №№; ; . В іншій частині постанову залишити без змін.

18.09.2020 року постановою Верховного суду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року скасовано, справу №815/3251/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В постанові від 18.09.2020 року Верховний суд зазначив, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають, оскільки суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не забезпечили повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжили визначених законом заходів, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не надали належної правової оцінки кожному оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню відповідача та рішенням контролюючого органу про застосування штрафних санкцій. Не перевірили правильності здійснених у таких рішеннях розрахунків. Не витребували у відповідача розрахунки грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями - рішеннями від 08 червня 2016 року за №№, , . Суди не перевірили, чи відповідають викладені в Акті перевірки висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог законодавства фактичним обставинам справи та не надали належної правової оцінки усім аргументам учасників справи. В оскаржуваних рішеннях судів попередніх інстанцій відсутня правова оцінка викладених в Акті перевірки висновків контролюючого органу, зокрема, щодо заниження позивачем суми акцизного податку на суму 1739,00 грн, тощо. Крім того, Верховний Суд зазначає, що надаючи правову оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення від 08.06.2016 за №, судам слід враховувати правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 1340/3510/18, в якій Велика Палата Верховного Суду, відступивши від правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 02.04.2013 у справі №21-77а13, наголосила на неможливості застосування положень Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 у правовідносинах, що виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР у частині визначення складу такого правопорушення як неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, так і в частині встановлених за таке правопорушення санкцій.

15.10.2020 року вказана адміністративна справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно розпорядження про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями справу № 815/3251/16 розподілено на суддю Токмілову Л.М.

20.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

10.11.2020 року ухвалою суду замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на належного відповідача Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ).

19.11.2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

02.12.2020 року в судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись. Судом закрито підготовче провадження у справі. Керуючись п. 9 ст. 205 КАС України судом прийнято рішення продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

04.12.2020 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що до позивача правомірно застосовано штрафні санкції та у спосіб передбачений чинним законодавством. Відповідач стверджує, що перевіркою встановлено неналежне подання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах ФОП ОСОБА_1 в порушення п.46.5 ст. 46, п. 179.9 ст.179 Податкового кодексу України та порядку заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, який визначений Наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 №859 «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1298/27743. За результатами перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при веденні Книги обліку доходів і витрат не у повному обсязі відображена сума отриманого доходу, а саме: 17.04.2015 на суму - 216,0 грн., 25.07.2015 на суму - 180,0 грн., 09.08.2015 на суму - 241,0 грн., 07.10.2015 на суму - 98,0 грн., 12.10.2015 на суму - 407,0 грн. Перевіркою правильності визначення валового доходу, відображеного в декларації про доходи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 завищено суму одержаного доходу на 16058,20 грн., у т.ч. за 2015 рік - 16058,20 грн. Також ФОП ОСОБА_1 завищено сума одержаного доходу на 17200,20грн., у зв`язку з арифметичною помилкою за підсумками вересня місяця. В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб авансові платежі відповідно до пп. 177.5.3 п. 177.5 ст.177 Податкового кодексу України протягом перевіряємого періоду не сплачувались у наслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі - 233,10 грн. Також, відповідач стверджує, що позивачем занижено суму акцизного податку у розмірі - 1739,0 грн., не нараховано військового збору у розмірі 23,31грн. та у розмірі 728,54 грн. за 2015 рік від підприємницької діяльності.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований у Одеському міському управлінні юстиції 22.07.2014р., код основного виду економічної діяльності 55.10 - діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 55.20 - діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання; 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчуванні; 46.39 - неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.6, том 1).

Позивач є платником акцизного податку за ліцензією на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 03.04.2015 року АЕ №603508 (а.с. 67).

04.04.2016 року ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області видано наказ № 175-п, яким начальнику відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного Управління Державної фіскальної служби в Одеській області Самойленко В.А. забеззпечити здійснення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 22.07.2014 - 31.12.2015 року, Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змінами та доповненими) за період 22.07.2014 31.12.2015 року (а.с.12, том 1).

В період з 25.04.2016 року по 10.05.2016 року на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1 п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ та відповідно п.2 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно до наказу № 175-п від 04.04.2016 року та направлень від 25.04.2016 року №207, 208, співробітники Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 22.07.2014 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 22.07.2014 року по 31.12.2015 року.

25.05.2016 року за результатами проведеної перевірки перевіряючими складено акт № 1638/13-01/ НОМЕР_2 , яким встановлені наступні порушення:

- п. 46.5 ст. 46, п. 179.9 ст.179 Податкового кодексу України та порядку заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, який визначений Наказом Міністерств фінансів України від 02.10.2015 №859 «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за №1298/27743( далі - Порядок №859 від 02.10.2015);

- п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України та «Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність», затверджений Наказом ДПА України від 16.09.2013 №481, зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/24218 підприємець неналежно проводив облік доходів і витрат;

- п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України занижено суму податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 11092,27 грн.;

- ст. 51, п.176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України до податкових розрахунків, Наказу МДЗ України від 21.01.2014 № 49 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (зареєстрованого в Мінюсті України 05 лютого 2014 р. за № 228/25005), а саме підприємцем у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) не відображені суми доходів у графі 3а «Сума нарахованого доходу» та сума доходу у графі 3 «Сума виплаченого доходу», сума податку у графі 4а «Сума нарахованого податку» із зазначенням у графі 2 «Податковий номер або серія та номер паспорта» фізичної особи платника податків, про яку надається інформація в податковому розрахунку, а саме: ФОП ОСОБА_1 не відображено суми нарахованих та виплачених доходів по фізичним особам, у яких були придбані ТМЦ;

- п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 167.1 ст. 167, п. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України доход, отриманий вищезазначеними фізичними особами не оподатковано податком на доходи фізичних осіб у наслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 233,10 грн.;

- п. 2, п. 7 ст. 7 та п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне старування» із змінами та доповненням підприємцем занижена сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі - 24085,23грн.;

- п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» несвоєчасна сплата єдиного внеску у розмірі 40372,14 грн., нарахованого по строку сплати 09.02.2016 по Звіту № від 09.02.2016, термін затримки 1 день;

- п. 2.6. ст. 2, враховуючи вимоги п. 1.2., ст. 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320, із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 не оприбуткував готівкові кошти в книги обліку доходів та витрат, як виручку від роздрібної торгівельної діяльності у сумі - 1142,0 грн.;

- п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями не проведено розрахункові операції на суму 241,0 грн. через зареєстровані реєстратори розрахункових операцій;

- п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 213, п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України занижено суму акцизного податку у розмірі 401,45 грн., у т.ч. за грудень 2015 року на суму - 1739,0 грн.;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 16 -1 підрозділу 10 розд. XX, 163.1 ст. 163, п.п. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.5 п. 168.1, п. 162.1 ст. 162, п.п. 168.4.2 п. 168.4 ст. 168, ст. 176 Податкового кодексу України платником не нараховано військовий збір у розмірі 23,31грн., як податковий агент;

- п.п. 162.1 ст. 162 1.5 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п.п. 177.2 ст. 177, п. 16-1 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України платником не нараховано військовий збір від підприємницької діяльності у розмірі 728, 54 грн. за 2015 рік.

25.05.2016 року ОСОБА_3 , зроблено запис на акті перевірки про незгоду з висновками акту перевірки (з/б а.с.30, том 1).

31.05.2016 року позивачем надані заперечення на акт перевірки № 1638/13-01/ НОМЕР_2 від 04.04.2016 року (а.с.33-34, том 1).

06.06.2016 року начальником Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області Мусієнко О.С. заперечення до акту залишено без розгляду (а.с.35, том 1).

08.06.2016 року на підставі встановлених порушень відповідачем прийняті:

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 13865,34 грн.,

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 954,39 грн.,

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на 2173,75 грн.,

податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних санкцій за порушення норм застосування реєстраторів розрахункових операцій на 5711,00 грн.,

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 950,28 грн.,

рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 8074,43 грн.;

рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску на суму 2408,52 грн.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в редакції, чинній на дату проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 ст.75 ПК встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Особливості проведення документальної планової виїзної перевірки визначені статтею 77 Кодексу.

Так, відповідно до п.77.1 ст.77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Відповідно до положень п. 177.1-177.4 ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу (п. 177.8 ст. 177 ПК України).

Відповідно до додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи позивача за 2015 рік від 09.02.2016р. сума одержаного доходу складає 438663,71грн. При цьому, перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. валовий дохід, за даними перевірки складає 422605,51грн. Розбіжність у сумі 16058,20грн., склалася через:

заниження одержаного доходу 241 грн. (невключення суми, яка проведена через термінал);

заниження суми одержаного доходу 901 грн. (розбіжність між сумами проведеними через РРО та вписаними до книги обліку доходів та витрат);

завищення суми одержаного доходу - 17200,20 грн. (арифметична помилка) 16058,20 = 17200,20 241 - 901.

Так, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при проведенні розрахунків з використанням платіжної картки через термінал, не були проведені через РРО грошові кошти, які у свою чергу надійшли на р/р 3213, та не включені до складу валового доходу, у розмірі, а саме: 09.08.2015 року 241,0 грн. Вказані грошові кошті не були включені до складу валового доходу в декларації. Відповідно наданих до перевірки книги обліку доходів та витрат, банківських виписок, книг обліку розрахункових операції, контрольних стрічок, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не включив до складу валового доходу суму у розмірі - 241,0 грн., які були проведені через термінал та не проведені через РРО. В порушення п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу підприємцем занижено сумі одержаного валового доходу у розмірі - 241,0 грн.

При цьому, суд зазначає, що в липні 2015 року та в серпні 2015 року позивачем повернуто покупцю товар на суму 180,00 грн. та 241,00 грн., що підтверджується касовими чеками наявними в матеріалах справи (а.с. 129-130, том 1), що спростовує завищення відповідачем суми розбіжностей на 421 грн., що, як наслідок, завищує суму в оскаржуваних рішеннях.

Проте, позивачем порушено порядок обліку доходів і витрат, оскільки кошти від виручки за реалізований товар (180грн., 241грн.) надійшли на розрахунковий рахунок підприємства, а повернення коштів відбулось з каси, що призвело до непроведення даних сум через РРО та Книгу обліку.

Також перевіркою правильності визначення валового доходу, відображеного в декларації про доходи, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 занижено суму одержаного доходу на 901,0 грн., у т.ч., яке виникло у зв`язку з наступним:

Відповідно до контрольних стрічок та книги обліку розрахункових операції та «Z»- звітів виручка від реалізації товарів:

за 17.04.2015 року, «Z»- звіт №1758 складає - 2475,0 грн., але до книги обліку доходів ти витрат дана вписана сума - 2259,0 грн. (2475,0 - 2259 = 216);

за 25.07.2015 року, «Z»- звіт №1855 складає - 2248,0 грн., але до книги обліку доходів ти витрат дана вписана сума - 2068,0 грн. (2248,0 - 2068 = 180);

за 07.10.2015 року, «Z»- звіт №1929 складає - 2595,0 грн., але до книги обліку доходів ти витрат дана вписана сума - 2497,0 грн. (2595,0 - 2497,0 = 241,00);

за 12.10.2015 року, «Z»- звіт №1934 складає - 1378,0 грн., але до книги обліку доходів ти витрат дана вписана сума - 971,0 грн (1378,0 - 971,0 = 505).

Вищезазначені грошові кошті не були включені до складу валового доходу. Відповідно наданих до перевірки контрольних стрічок, книг обліку розрахункове операції, «Z»-звітів та книги обліку доходів та витрат встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не включив до складу валового доходу суму у розмірі - 901,0 грн., які були проведені через РРО та не відображені у Книзі обліку доходів та витрат, що, в порушення п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу призвело до заниження сум одержаного валового доходу у розмірі - 901,0 грн.

Також ФОП ОСОБА_1 завищено сума одержаного доходу на 17200,20 грн. як вбачається з акту перевірки, заявлений позивачем валовий дохід за вересень 2015 року 62358,80 грн. при цьому, перевіркою встановлено, що фактично отримано доходу відповідно книги РРО, «Z»-звітів, книги обліку доходів та витрат 45158,60 грн. (а.с.85, том 1).

В письмовий поясненнях від 20.05.2016 року позивач зазначив, що в книзі обліку доходів та витрат зроблена арифметична помилка та вірна сума одержаного доходу за вересень 2015 року складає - 45158,80 грн. (а.с.162, том 1).

Як встановлено, судом позивачем завищено суму одержаного валового доходу на 16058,20 грн, яка встановлена контролюючим органом за наведених вище документів та обставин.

Відповідно до Податкового кодексу України в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин ст. 177.1. доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 167.1 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. ( ст. 177.2 ПК України)

Також, перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, що підлягає сплаті до бюджету встановлено його заниження у розмірі 11092,27 грн через розбіжність встановлену під час перевірки на підставі даних податкової декларації та даних перевірки.

ФОП ОСОБА_1 є платником акцизного податку. За період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р задекларовано акцизного податку на 14424,0 грн. Перевіркою правильності визначення податкових зобов`язань по акцизному податку встановлена сума акцизного податку у розмірі 16163,44 грн, тобто позивачем занижено суми акцизного податку у розмірі 1739,0 (а.с. 28, том 1) на підставі чого відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № про збільшення акцизного податку на суму 2173,75 грн.

Будь-яких доказів на спростування встановлених відповідачем порушень позивачем до суду не надано.

Приймаючи до уваги, що позивачем не надані суду докази на спростування виявлених під час перевірки зазначених розбіжностей, суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 13865,34 грн.; № про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки, про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 5711 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на 2173,75 грн.

В розділі 2.3.5 акту перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не своєчасно сплачена сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування , а саме: платники єдиного внеску фізичні особи - підприємці, відповідно до п. 8 ст.9 Закону України №2464 зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року. В порушення п. 8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску я загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464 від 08.07.2010р. єдиний внесок на календарний рік 2015 по строку сплати 09.02.2016 року, фактично грошові кошти розрахункового рахунка були списані банком 10.02.2016 року (з/б а.с.25, том 1).

Відповідно до абз.3 п. 8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску я загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з ч. 10 ст. 9 Закону №2464 днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону №2464 до платників, визначених підпунктами 1-4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01.01.2015, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У зв`язку з набранням чинності 01 січня 2015 року Законом України від 28 грудня 2014 року №77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» (далі - Закон №77), яким внесено зміни, зокрема, до частини одинадцятої статті 25 Закону №2464.

Законом №77 внесено зміни, зокрема, до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464. Відповідно до внесених змін за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, починаючи з 01.01.15 накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно несплачених сум.

Враховуючи викладене, за порушення, вчинені до 01.01.2015 до платників застосовуються фінансові санкції передбачені пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464, у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум єдиного внеску незалежно від дати фактичної сплати. За порушення, що виникли з 01.01.2015, до платника застосовується штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно несплачених сум єдиного внеску.

Рішення про застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається згідно з додатком 12 до Інструкції № 449. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Відповідно до п. 10 ст. 25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Статтею 11 Закону №2464 передбачено застосування органами доходів і зборів до платника єдиного штрафних санкцій, зокрема п. 2 та п. 3:

за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

Із матеріалів справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не своєчасно сплачена сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивачем у позовній заяві не зазначено жодних пояснень та не надано до суду жодних доказів на спростування зазначеного.

З аналізу викладених правових норм та встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 8074,43 грн. та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску на суму 2408,52 грн. ґрунтуються на вимогах діючого на момент прийняття законодавства, є правомірним та не належить до скасування.

Під час перевірки в розділі акту перевірки 2.2.5 Військовий збір (з найманих працівників), перевіряючими встановлено, що позивач придбав товарно-матеріальні цінності у фізичних осіб, які не зареєстровані як суб`єкти підприємницької діяльності та не знаходяться з підприємцем у трудових відносинах на загальну суму 1554,0 грн.

Відповідно до пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Кодексу, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні є податковий агент. ФОП ОСОБА_1 відповідно п.п. 1.5 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, є відповідальним за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету. Відповідно до ст. 168 цього Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід па користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми] такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 зазначеного Кодексу.

В порушення п.п. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розд. XX, 163.1 ст. 163, п.п. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.5 п. 168.1, п. 162.1 ст. 162, п.п. 168.4.2 п. 168.4 ст. 168, ст.,176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-УІ, із змінами і доповненнями платником не нараховано військового збору у розмірі 23,31грн.

Разом з тим, на спростування доводів податкової, позивачем до суду надані накладні про передачу товару від ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , та свідоцтво платника єдиного податку ОСОБА_2 , яка належним чином зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності (а.с.123-128, том 1).

Під час перевірки правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу відображеного в деклараціях про доходи, в ході перевірки встановлено його заниження на суму 48569,51 у тому числі за 2015 рік.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України від 28 грудня 2014 доку № 71 -VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб - підприємців. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункті 1 пункт 161 підрозділу 10 ПК України) у тому числі фізичні особи - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування фізичної особи-підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 Кодексу).

ФОП ОСОБА_1 у додатку Ф4 до податкової декларації від 02.10.2015 №859 «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за N 1298/27743) до податкової декларації передбачений розділ ( рядок 7.1) в якому платник визначає суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником за результатами звітного року.

В порушення п.п. 162.1 ст. 162 1.5 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п.п. 177.2 ст. 177, п. 16-1 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України платником не нараховано військовий збір від підприємницької діяльності у розмірі 728,54 грн. за 2015 рік., адже в декларації позивачем вказано суму податкових зобов`язань в розмірі 2057,80 грн, а перевіркою встановлено 2786,34 грн (а.с. 10, 29, том 1).

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 954,39 грн., є обґрунтованим лише в частині суми за податковими зобов`язаннями в розмірі 728,54 грн., а в іншій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених судом обставин, оцінюючи доводи сторін, приймаючи до уваги, що позивачем не надані суду докази на спростування виявлених під час перевірки зазначених розбіжностей, суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 13865,34 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на 2173,75 грн.; № про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки, про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 5711 грн.; № про визначення грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 950,28грн.; рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 8074,43 грн.; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску на суму 2408,52 грн. ґрунтуються на вимогах діючого на момент прийняття законодавства, є правомірним та не належить до скасування, а тому позовні вимоги в частині скасування зазначених податкових повідомлень-рішень та рішень не належать до задоволення. Податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 954,39 грн., є обґрунтованим лише в частині суми за податковими зобов`язаннями в розмірі 728,54 грн., а в іншій частині підлягає скасуванню.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що 21.09.2016 року постановою суду адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016 року задоволено повністю та стягнуто з ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області () на користь ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 551, 20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна грн. 20 коп).

Отже, у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 143, 241-246, 250-251, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 954,39 грн., в частині суми за податковими зобов`язаннями в розмірі 23,31 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.М. Токмілова

.