Справа № 640/32838/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 грудня 2020 року м. Київ № 640/32838/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

ОСОБА_1

до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

ОСОБА_2

про скасування постанов

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач), адреса: 03048, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок 9, в якій позивач просить

- скасувати постанову від 30 січня 2020 року ВП №33990133 про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору;

- скасувати постанову від 25 лютого 2020 року ВП №61297519 про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору зі ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову від 25 лютого 2020 року ВП №61297519 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у відповідності до приписів статті 287 Кодексу адміністративна судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

В той же час, згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем до позовної заяви додано заяву про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та його поновлення.

В обгрунтування поданої заяви позивач послався на те, що про існування оскаржуваних постанов він дізнався 09 листопада 2020 року та одразу звернувся до суду адміністративного суду з позовом про їх оскарження, проте, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року у справі №640/28873/20 позовну заяву повернуто у зв`язку з об`єднанням в ній позовних вимог із різними підставами виникнення.

Після повернення позовної заяви, позивач повторно звернувся з розділеними позовними вимогами.

Крім того, позивач зазначив, що він вважає також поважною причиною пропуску строку звернення до суду не направлення відповідачем копій оскаржуваних постанов на його адресу, у строки, встановлені законодавством.

Розглянувши вказану заяву про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення цього строку, слід зазначити наступне.

Так, позивач просить скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 30 січня 2020 року ВП №33990133 про стягнення виконавчого збору, від 25 лютого 2020 року ВП №61297519 про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого зборута від 25 лютого 2020 року ВП №61297519 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно.

До адміністративного суду з цим позовом позивач звернувся 22 грудня 2020 року, що підтверджуються штампом відділення поштового зв`язку на конверті.

Наведене свідчить, що позивач звернувся до суду з пропуском десятиденного строку, визначеного статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач обраховує строк звернення до суду з дня ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - 09 листопада 2020 року, при цьому, зазначає, що в цей же день йому стало відомо про наявність виконавчих проваджень та оскаржуваних постанов.

Тому, на думку позивача, не направлення копій оскаржуваних постанов державним виконавцем, у строки встановлені законом та повернення позовної заяви ухвалою суду від 08 грудня 2020 року в іншій адміністративній справі є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з цією позовною заявою.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вважати причини пропуску строку поважними слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, 08 лютого 2012 року Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення солідарно з позивача та ОСОБА_2 суму боргу, а оскаржувані постанови державним виконавцем прийняті на початку 2020 року.

Позивач стверджує, що державний виконавець не направив на його адресу копій вказаних постанов у строки, встановлені законодавством, а тому він не знав та не міг знати про їх наявність.

При цьому, доказів того, що державний виконавець саме не направив копії оскаржуваних постанов на адресу позивача, а не позивач не отримав їх на відділенні поштового зв`язку, останнім не надано.

Більш того, навіть, у разі підтвердження того, що позивач до 09 листопада 2020 року не знав та не міг знати про наявність оскаржуваних постанов, не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом 22 грудня 2020 року.

Також, необхідно наголосити на тому, що окрім сприяння досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулювання у тому числі учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків, строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

В свою чергу, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду. Проте, якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг строку звернення до суду не переривається.

Аналогічна правова позиція щодо переривання строків звернення до суду викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року №6-1763цс16 та у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-895цс15.

Тобто, звернення до суду з позовною заявою, яка не відповідає вимогам процесуального законодавства, залишення судом вказаної позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків та, в подальшому, її повернення позивачеві, у зв`язку з не усуненням недоліків, не може бути розцінено як переривання перебігу встановлених строків для звернення до суду або поважністю причини пропуску такого строку.

Як вже було зазначено, позовна заява подана позивачем 22 грудня 2020 року, а про порушення своїх прав, як стверджує позивач, він дізнався 09 листопада 2020 року.

Тобто, навіть якщо позивач до 09 листопада 2020 року не знав про існування оскаржуваних постанов державного виконавця, ним все одно пропущено десятиденний строк для звернення до суду, обраховуючи його з 09 листопада 2020 року.

З урахуванням викладених вище обставин, судом не визнаються поважними підстави, з яких позивач просить поновити пропущений строк, оскільки, як вже було зазначено вище, звернення до суду з позовною заявою, яка не відповідає вимогам процесуального законодавства, залишення судом вказаної позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків та, в подальшому, її повернення позивачеві, у зв`язку з не усуненням недоліків, не може бути розцінено як переривання перебігу встановлених строків для звернення до суду або поважністю причини пропуску такого строку.

Враховуючи викладене, суд визнає строк звернення до адміністративного суду з позовом пропущеним з неповажних причин, а тому позивач має подати заяву, в якій вказати інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки з урахуванням статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України можуть бути усунені у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, в якій вказати інші підстави для поновлення цього строку, а також разом з доказами поважності причин пропуску строку.

Керуючись статтями 160-162, частиною 1, 2 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

3. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

4. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К.Ю. Гарник