Справа № 150/636/20
Суддя: Суперсон С. П.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №150/636/20
Провадження по справі №2-а/150/9/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Вказаний позов обґрунтований тим, що 10.09.2020 позивач був зупинений працівниками Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області з метою перевірки його документів. Вказані документи ОСОБА_1 пред`явив та у зв`язку із тим, що вказані працівники поводили себе неправомірно, зателефонував на 102, де ОСОБА_1 з`єднали з черговою частиною Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, працівнику якої він повідомив про неправомірні дії працівників Могилів-Подільського ВП та викликав наряд поліції. В цей час будь-яких протоколів чи постанов на місці зупинки відносно нього не складалися. Побачивши, що на зустріч їде другий екіпаж поліції з працівниками Чернівецького ВП, працівники Могилів-Подільського ВП поїхали. Дізнався про винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення від працівників Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби, які повідомили, що до вказаної служби на виконання надійшла постанова, видана Могилів-Подільським ВП щодо стягнення з ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Вважаючи дії відповідача неправомірними, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову № 296072 від 10.09.2020, винесену Могилів-Подільським ВП ГУНП у Вінницькій області відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду позовній заяві просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Судом було повідомлено про час та місце розгляду справи Могилів-Подільське ВП ГУНП у Вінницькій області, якому також направлено позовну заяву з додатками, свідченням чого слугують наявні при справі рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, однак вказаною установою не було забезпечено явку в судове за сідання уповноваженого представника, а також не було подано до суду відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази в їх сукупності та співставленні встановив наступне.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 296072, ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правоопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, що полягало у наступному: 10 вересня 2020 року о 20 годині 25 хвилин в смт. Чернівці водій ОСОБА_1 не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія та реєстраційні документи на трактор Беларус 82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 . За вказане правоопрушщення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді 425,00 грн.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм вимог ч 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Незважаючи на зазначені обставини, відповідачем не подано в порядку визначеному ч.1 ст.261 КАС України відзиву на позовну заяву, не представлено суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надано жодних документів (матеріалів), які стали підставою для прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності окрім самої постанови. В матеріалах справи на день винесення оскаржуваного рішення взагалі відсутні будь-які показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, та які, в свою чергу, підтверджували б факт вчинення позивачем вищеописаного адміністративного правопорушення.

У відповідності з частиною третьою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Крім цього, Верховний Суд у постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

Таким чином, за встановлених обставин справи та визначеного правового врегулювання, беручи до уваги доводи сторони позивача, відсутність будь-яких доказів з боку відповідача, суд приходить до висновку про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 296072, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 296072 від 10.09.2020, винесену Могилів-Подільським ВП ГУНП у Вінницькій області відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду в межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН