Справа № 500/3666/20
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3666/20

04 січня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи керівником гуртка ансамблю спортивного танцю в Буданівському ПТУ №28 на 0,5 ставки по сумісництву з 08.10.1988 по 03.09.1991 та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 29.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 вересня 2020 року нею подано відповідачу заяву про призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти разом з усіма підтверджуючими документами.

Однак, 01 жовтня 2020 року відповідач листом №1900-0321-9/15565 на письмову заяву позивачки від 29 вересня 2020 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівнику освіти, їй відмовлено в призначенні вказаної пенсії з вказівкою на те, що до спеціального стажу не враховано період роботи з 01.09.1988 по 03.09.1991 на посаді лаборанта та керівника гуртка спортивного танцю 0,5 ставки по сумісництву в Буданівському СПТУ-28, оскільки посада лаборанта не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, а робота на посаді керівника гуртка виконувалася за сумісництвом, а не за основним місцем роботи.

Вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років протиправними, з огляду на те, що у спеціальних нормативно-правових актах, які регулюють відносини щодо призначення пенсії за вислугу років, відсутнє застереження щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи, а таке право надається і гарантується особі за виконання специфічної роботи, що підтверджується відповідними довідками державного навчального закладу «Чортківське вище професійне училище».

Ухвалою суду від 23.11.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

16.12.2020 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що до спеціального стажу роботи, зараховується період роботи на відповідних посадах у відповідних закладах згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (із внесеними змінами). Розділом 1 «Освіта» вищевказаного Переліку визначено заклади, установи та посади, які дають право на пенсію за вислугу років, зокрема керівники гуртків у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, та у професійно-технічних навчальних закладах. Цей Перелік є вичерпним і застосовується тільки для осіб, які працюють в цих закладах і на зазначених посадах.

Однак, згідно записів трудової книжки та довідки №9 від 03.09.2020, виданої ДНЗ «Чортківське вище професійне училище» до спеціального стажу позивачки не враховано період роботи з 01.09.1988 по 03.09.1991 на посаді лаборанта та керівника гуртка спортивного танцю 0,5 ставки по сумісництву в Буданівському СПТУ-28, оскільки посада лаборанта не передбачена Переліком, а робота на посаді керівника гуртка виконувалася за сумісництвом, а не за основним місцем роботи.

Зважаючи на це, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській область вважає, що для призначення пенсії за вислугу років підстав немає.

Частиною п`ятою статті 262 КАС визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Повний текст судового рішення складений у перший робочий день після виходу з відпустки головуючої судді у даній справі.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, 29.09.2020 позивач звернулася до відповідача зі заявою №2546 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" частини першої статті 55 Закону № 1788-XII.

За результатами розгляду такої заяви, відповідач листом №1900-0321-9/15565 від 01.10.2020 відмовив позивачці у призначенні зазначеної пенсії, мотивуючи наступним.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років призначаються працівникам освіти за умови наявності станом на 01.04.2015 спеціального стажу не менше 25 років, станом на 01.01.2016 - це менше 25 років 6 місяців, станом на 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців.

Водночас, до стажу роботи, зараховується період роботи на відповідних посадах у відповідних закладах згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (із внесеними змінами). Розділом 1 «Освіта» вищевказаного Переліку визначено установи та посади, які дають право на пенсію за вислугу років, зокрема керівники гуртків у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, та у професійно-технічних навчальних закладах. Цей Перелік є вичерпним і застосовується тільки для осіб, які працюють в цих закладах і на зазначених посадах.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка. Згідно записів трудової книжки та довідки №9 від 03.09.2020, виданої ДНЗ «Чортківське вище професійне училище», до спеціального стажу ОСОБА_1 не враховано період роботи з 01.09.1988 по 03.09.1991 на посаді лаборанта та керівника гуртка спортивного танцю 0,5 ставки по сумісництву в Буданівському СПТУ-28, оскільки посада лаборанта не передбачена Переліком №909, а робота на посаді керівника гуртка виконувалася за сумісництвом, а не за основним місцем роботи.

Згідно представлених відповідачу документів для призначення пенсії (трудова книжка, дипломи, довідка про період роботи, дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) ним, в страховий стаж позивачки, враховано такі періоди: з 01.09.1983 по 30.04.1984- навчання; з 01.09.1984 по 28.06.1988 - навчання; -з 01.09.1988 по 03.09.1991 - лаборант та керівник гуртка спортивного танцю в Буданівському СПТУ-28; - з 04.09.1991 по 10.10.2017 - керівник гуртка спортивного танцю в Буданівському СПТУ-28; - з 11.10.2017 по 30.08.2019- робота в Буданівському СПТУ; з 01.10.2019 по 25.08.2020 - отримання допомоги по безробіттю.

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що згідно поданих документів, на момент звернення за призначенням пенсії, загальний страховий стаж позивачки складає 36 років 01 місяць 21 день, спеціальний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років складає 26 років 0 місяців 13 днів, обчислений до 10.10.2017, що є меншим за необхідний, тому з врахуванням зазначеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовлено ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років через відсутність для цього підстав (арк. справи 14-16).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, визначені заклади і установи освіти та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки, позивачка з 01.09.1988 року прийнята на посаду лаборанта Буданівського СПТУ-28, а з 08.10.1988 року по 03.09.1991 призначена по сумісництву керівником гуртка ансамблю спортивного танцю на 0,5 ставки (арк.10).

Судом також встановлено, що позивачку звільнено з посади лаборанта, залишивши на посаді керівника гуртка спортивного танцю на 0,5 ставки з 03.09.1991 по 30.08.2019 (арк. справи 11-12).

Як слідує з довідки №245 від 11 листопада 2020 року, виданої Державним навчальним закладом «Чортківське вище професійне училище», який є правонаступником Буданівського СПТУ-28, ОСОБА_1 в період з 08.10.1988 року по 03.09.1991 року працювала по сумісництву в Буданівському ПТУ-28 керівником гуртка ансамблю спортивного танцю на 0,5 ставки з педагогічним навантаженням:

1988-1989 навчальному році - 269 годин;

1989-1990 навчальному році - 363 години;

1990-1991 навчальному році - 340 годин (акр. справи 19).

Відповідачем вказує на те, що період роботи позивачки з 08.10.1988 року по 03.09.1991 року по сумісництву керівником гуртка ансамблю спортивного танцю на 0,5 ставки в Буданівському ПТУ-28 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, не зараховано до спеціального трудового стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугою років.

Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що згідно записів трудової книжки та довідки №9 від 03.09.2020, виданої ДНЗ "Чортківське вище професійне училище" до спеціального стажу не враховано період роботи з 01.09.1988 по 03.09.1991 на посаді лаборанта та керівника гуртка спортивного танцю 0,5 ставки по сумісництву в Буданівському СПТУ-28, оскільки посада лаборанта не передбачена Переліком, а робота на посаді керівника гуртка виконувалася за сумісництвом, а не за основним місцем роботи.

Водночас довідку №9 від 03.09.2020, видану ДНЗ «Чортківське вище професійне училище» суду не представлено, з огляду на що суд не бере до уваги зазначені доводи відповідача в частині такого доказу.

Суд зазначає, що згідно з вимогами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначено Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Статтею 5 Закону України «Про позашкільну освіту» визначено, що структуру позашкільної освіти становлять: заклади позашкільної освіти; інші заклади освіти як центри позашкільної освіти, до числа яких належать: заклади загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, заклади професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об`єднання на базі закладів загальної середньої освіти, міжшкільних навчально-виробничих комбінатів, закладів професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; клуби та об`єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші заклади освіти, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов`язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту», педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно частини другої статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту», перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік №909).

Відповідно до Розділу І «Освіта» Переліку №909 визначено перелік закладів і установ освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, зокрема: Вищі навчальні заклади I-II рівнів директори, їх заступники з акредитації, професійно-технічні навчально-виховної навчальні заклади (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Як слідує із записів трудової книжки позивачки, у спірний період з 08.10.1988 року по 03.09.1991 року вона працювала на посаді лаборанта Буданівського ПТУ-28, проте вказана посада не відноситься до Переліку посад, які дають право на отримання пенсії за вислугу років.

Разом з тим, в цей же період позивач працювала за внутрішнім сумісництвом на посаді керівника гуртка ансамблю спортивного танцю на 0,5 ставки, про що внесено запис у трудовій книжці.

Саме у зв`язку з тим, що робота на посаді керівника гуртка виконувалася позивачкою за сумісництвом, а не як основне місце роботи, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській область вважає, що для призначення пенсії за вислугу років підстав немає

Оцінюючи підстави такої відмови відповідача на предмет її відповідності вимогам чинного законодавства, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 21 Кодексу законів про працю України, працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

За правилом статті 2 Закону №1788-XII, пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.

Статтею 3 цього ж Закону передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Отже, у зазначених нормативно-правових актах відсутнє застереження щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки, позивачка з 01.09.1988 року прийнята на посаду лаборанта Буданівського СПТУ-28, а з 08.10.1988 року по 03.09.1991 призначена по сумісництву керівником гуртка ансамблю спортивного танцю на 0,5 ставки (арк.10).

Згідно записів трудової книжки також слідує, що позивачку звільнено з посади лаборанта, залишивши на посаді керівника гуртка спортивного танцю, 0,5 ставки з 03.09.1991 по 30.08.2019 (арк. справи 11-12).

Довідкою №245 від 11 листопада 2020 року, виданою Державним навчальним закладом «Чортківське вище професійне училище», який є правонаступником Буданівського СПТУ-28, підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 08.10.1988 року по 03.09.1991 року працювала по сумісництву в Буданівському ПТУ-28 керівником гуртка ансамблю спортивного танцю на 0,5 ставки з педагогічним навантаженням: 1988-1989 навчальному році - 269 годин; 1989-1990 навчальному році - 363 години; 1990-1991 навчальному році - 340 годин (акр. справи 19).

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про підтвердження спеціального стажу роботи позивачки на посаді керівника гуртка ансамблю спортивного танцю на 0,5 ставки по сумісництву у період з 08.10.1988 року по 03.09.1991 року, оскільки такий період підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та довідкою Державного навчального закладу «Чортківське вище професійне училище», який є правонаступником Буданівського СПТУ-28, копії яких суд дослідив у ході розгляду даної справи.

На переконання суду, відповідач у даному випадку застосував формальний підхід у вирішенні питання щодо підтвердження спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років та використав свої владні управлінські функції з порушенням повноважень, наданих йому для цього законодавством.

Відповідач при винесенні оскаржуваного рішення не врахував обставини, які мали бути взяті ним до уваги для об`єктивного вирішення питання, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відновити порушене право позивачки шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи керівником гуртка ансамблю спортивного танцю в Буданівському ПТУ №28 на 0,5 ставки по сумісництву з 08.10.1988 по 03.09.1991 та призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 29.09.2020.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною першою статті 139 КАС визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як підтверджується матеріалами справи, позивачка за подання даної позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 851,30 грн згідно квитанції №55 від 19.10.2020 (арк. справи 1).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задоволнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи керівником гуртка ансамблю спортивного танцю в Буданівському ПТУ №28 на 0,5 ставки по сумісництву з 08.10.1988 по 03.09.1991 та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 29.09.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 січня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.