Справа № 754/11229/20
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/315/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м.Києва Клочко І. В. справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: визнати дії по пред`явленню до примусового виконання постанови серії ДП18 № 740569 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві протиправними та зобов`язати подати заяву до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві про повернення постанови без виконання, у зв`язку із фактичним її виконанням у встановлений статтею 307 КУпАП строк.

На обґрунтування адміністративного позову зазначає, що 29 лютого

2020 року командиром роти №3 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві старшим лейтенантом поліції Гамасенком О. Ю. винесено постанову серії ДП 18 № 740569 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. також, у зазначеній постанові зазначено, що у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органам державної виконавчої служби стягнути з правопорушника 1 020 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що від підписувати постанову відмовився, на що працівник поліції його повідомив, що постанову він отримає засобами поштового зв`язку.

03 травня 2020 року через засоби поштового зв`язку ним було отримано зазначену постанову та сплачено штраф у розмірі 510 грн. Проте, у червні 2020 року він отримав постанову Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 вказує, що його було позбавлено добровільного виконання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП, оскільки працівниками патрульної служби її було направлено на примусове виконання до органів виконавчої служби без дотримання п`ятнадцятиденного строку з дня отримання постанови для сплати штрафу.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві про визнання дій протиправними. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Управлінням патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві до суду не подано відзив на адміністративний позов.

Відповідно до статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями частини п`ятої статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови ДП18 №740569 від 29 лютого 2020 року, винесеної командиром роти № 3 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві старшим лейтенантом поліції Гамасенком О. Ю., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно постанови, 29 лютого 2020 року о 11:05 год. по бул. Перова, 19 у м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, марки «Fiat Dollo», номерний знак НОМЕР_1 , зупинку вказаного транспортного засобу на смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 17 ПДР України (а. с. 13).

Так, диспозицією частини третьої статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці рух.

Об`єктом правопорушення виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в галузі шляхового господарства і зв`язку.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці рух.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з частиною першою статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до приписів ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

За приписами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем до суду не надано доказів правомірності вчинених дій.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

З викладених в позові обставин вбачається, що ОСОБА_1 отримав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності від 29 лютого 2020 року - 03 травня 2020 року та того ж дня сплатив штраф у сумі 510 грн, що підтверджується квитанцією від 03 травня 2020 року (а.с. 15). Будь-яких доказів, що підтверджують отримання позивачем постанови 03 травня 2020р. до суду позивачем не надано.

Із листа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19 червня 2020 року вбачається, що постанова від 29 лютого 2020 року ДП18 №740569 відправлена через засоби поштового зв`язку 30 березня 2020 року, вручена ОСОБА_1 03 квітня 2020 року (а. с. 28-29).

Крім того, згідно листа АТ «Укрпошта» вбачається, що рекомендований лист №828 від 30.03.2020р. на ім`я ОСОБА_1 АДРЕСА_1 доставлений за вказаною адресою та вкладений 03.04.2020 до абонементної скриньки адресата.

22 квітня 2020 року головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойченко С. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61887204 про примусове виконання постанови ДП18 №740569 від 29 лютого 2020 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 1020 грн (а. с. 16-17).

Згідно із статтею 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (стаття 308 КУпАП).

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 про існування постанови про притягнення його адміністративної відповідальності від 29 лютого 2020р. знав з моменту її складання, тобто з 29 лютого 2020р.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці , зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Із викладених в позові обставин вбачається, що позивач достеменно знав про винесення відносно нього постанови про накладення адміністративног стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, свідчить про умисне уникнення відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст.268 КУпАП, зважаючи на відсутність будь-яких доказів, що підтверджують отримання позивачем постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, суд вважає, подану позовну заяву необґрунтованою, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Судові витрати покладаються на позивача, відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6-11, 14, 77, 217, 241-246, 255, 286, 293, 295, 371 КАС України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві про визнання дій протиправними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення/складення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буо подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя