Справа № 163/2575/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 163/2575/19 пров. № Н-А/857/4909/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року в справі № 163/2575/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Любомльського районного суду Волинської області із вказаним позовом та просив визнати протиправною і скасувати постанову від 27.11.2019 т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародній взаємодії Хурсяка М.А. у справі про порушення митних правил № 2631/20500/19 та закрити провадження у справі.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 09 квітня 2020 року, прийнятим в порядку письмового провадження, позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби задоволено.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 09 квітня 2020 року в адміністративній справі № 163/2575/19 скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування постанови про порушення митних правил відмовити.

ОСОБА_1 звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної постанови суду (далі - Заява).

В обґрунтування Заяви посилається на те, що він не вчиняв жодних протиправних дій, а тому надіслав запит до митних органів Литовської Республіки з проханням надати інформацію щодо експортної митної декларації (MRN) 19LТКС0100ЕК008ЕВ0, яку Волинська митниця ДМС покладає в основу звинувачення його в порушенні митних правил.

05.08.2020 на його запит на електронну адресу надійшла відповідь митного департаменту про те, що ця митна декларація визнана недійсною 09.06.2019, оскільки здійснення експорту за цією декларацією підтверджено не було, як і факт відправлення товару за нею з Литовської Республіки, на підтвердження чого надав копію відповіді з перекладом.

17.08.2020 він отримав переклад документів: вказаної митної декларації, квитанції про отримання коштів серії AV № 19003, свідоцтва про передачу транспортного засобу (для заповнення попереднім власником), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI», модель «OUTLANDER», номер кузова - НОМЕР_1 .

Проаналізувавши вказані документи, він зрозумів, чому митниця не подала суду документи, які містять переклад, оскільки такі повністю виключають його причетність до вчинення порушення митних правил передбаченого статтею 485 МК України.

Так, з перекладу митної декларації, яка була в розпорядженні митниці видно, що така визнана недійсною, про що у ній є відповідний відбиток, що посадові особи Волинської митниці Держмитслужби або умисно приховали такий факт шляхом подання як доказу документа, що не містить перекладу, так як цього вимагає Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, або ж проявили неналежне відношення до виконання своїх службових обов`язків, в результаті чого його звинувачено в порушенні митних правил на підставі документа, який визнаний недійсним у встановленому законом порядку Литовською Республікою.

Також в матеріалах справи є відомості про перетин ним кордону, а саме в`їзд в Україну на автомобілі «MITSUBISHI» з номером кузова - НОМЕР_1 і зазначено дату перетину кордону на в`їзд до України - 13.01.2019. Проте, згідно перекладу квитанції про нібито отримання коштів компанією ЗАТ «AUTOVITIDA» від нього видно, що така датована лише 16.01.2019, тобто уже після того, як була розпочата процедура розмитнення цього автомобіля - 15.01.2019.

Звертає увагу й на те, що так звана квитанція не містить жодних реквізитів які б дали можливість ідентифікувати осіб або автомобіль, або ж підтвердження якого факту могла б містити така «квитанція».

Отже припущення апелянта про те, що він сам особисто придбав спірний транспортний засіб в Литовській Республіці за ціною 3600 євро, що підтверджується квитанцією про отримання коштів серії AV № 19003», спростовується наданими ним же доказами.

Також він не здійснював покупку цього автомобіля, а лише передав надані його кошти в сумі 2000 євро, та згідно наданих йому довіреністю повноважень виконав формальності, які вимагались від покупця, ОСОБА_2 . До митних органів України подав єдиний наявний у нього пакет документів, який був наданий йому продавцем. Про наявність будь-яких інших документів щодо цього автомобіля йому не відомо, та я таких не оформлював, оскільки не мав на меті придбати цей автомобіль, що підтверджується таким.

Згідно поданих ним до митних органів України документів сплата митних платежів здійснювалась покупцем автомобіля, а саме ОСОБА_2 .

Реєстрація права власності у структурному підрозділі МВС на цей автомобіль теж була проведена на власника, а саме ОСОБА_2 . А свідоцтво про передачу транспортного засобу від 02.01.2019 вказує на те, що ОСОБА_2 придбала цей транспортний засіб у фізичної особи ОСОБА_3 за ціною 2000 євро. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу видно, що на час покупки цього автомобіля саме фізична особа ОСОБА_3 був власником цього транспортного засобу.

Зважаючи на такі обставини, чітко видно, що документи, надані йому продавцем та подані для здійснення належного митного оформлення на території України та надалі реєстрації права власності за покупцем ОСОБА_2 , є єдиними які послідовно відповідають дійсним обставинам справи.

Природа походження інших документів, які брались Волинською митницею Держмитслужби в основу звинувачення щодо нього, йому не відома, таких він не оформлював, та оскільки в таких документах є суттєві розбіжності, які не співпадають з обставинами справи, то такі викликають достатні сумніви щодо доведення обставин які мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що ці обставини є нововиявленими, які мають істотне значення для правильного з`ясування всіх обставин справи, та які безпосередньо мають суттєве значення для прийняття судом законного та обґрунтованого рішення.

Тому просить заяву про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 у справі № 163/2575/19 за нововиявленими обставинами задовольнити.

Вказана постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 09.04.2020 у справі № 163/2575/19 - без змін.

Представник заявника подав до суду заяву, у якій просив розглянути вказану заяву за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів та вимог Заяви, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини другої цієї статті підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З наведених вище норм видно, що нововиявленими обставинами визнаються юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: по-перше, їх наявність на час вирішення справи; по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одному учаснику судового процесу, є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Аналогічні правові висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 1510/2-1411/11.

Звертаючись до суду із Заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник послався зокрема на те, що з перекладу митної декларації, яка була в розпорядженні митниці видно, що така визнана недійсною, про що у верхньому правому куті є відбиток із надписом «PRIPAZINTA NEGALIOJANCIA», що в перекладі з литовської означає «ВИЗНАНО НЕДІЙСНИМ».

Також в матеріалах справи є відомості про перетин ним кордону, а саме в`їзд в Україну на автомобілі «MITSUBISHI» із номером кузова - НОМЕР_1 . Відповідно зазначено дату перетину кордону на в`їзд до України, а саме 13.01,2019. Проте, згідно перекладу квитанції про нібито отримання коштів компанією ЗАТ «AUTOVITIDA» від нього видно, що така датована лише 16 січня 2019 р., тобто уже після того, як була розпочата процедура розмитнення цього автомобіля - 15 січня 2019 р.

Звертає увагу й на те, що так звана квитанція не містить жодних реквізитів які б дали можливість ідентифікувати осіб або автомобіль, або ж підтвердження якого факту могла б містити така «квитанція».

Даючи оцінку цим доводам Заяви, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Як видно з матеріалів справи, 15.01.2019 посадова особа митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС здійснила митне оформлення легкового автомобіля «Міцубіши Аутлендер», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за поданою декларантом (митним брокером) ПП «Респект Брок» ОСОБА_4 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2019/005181.

У вищевказаній митній декларації одержувачем вказано ОСОБА_1 , особою відповідальною за фінансове врегулювання - ОСОБА_2 .

Згідно з фактурою (документ під назвою «Certificat de cession d'un venicule») від 02.01.2019, вартість ТЗ становить 2000 Євро, його продавцем виступав ОСОБА_3 , отримувачем - ОСОБА_2 .

За митне оформлення спірного ТЗ при його митній вартості у 66 563,14 грн було нараховано та сплачено 52 931 грн митних платежів.

Державною фіскальною службою України було отримано запит литовських митних органів від 05.07.2019 про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також «Міцубіші Аутлендер», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

31.07.2019 документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки. Згідно з литовською експортною митною декларацією MRN № 19LTKС0100EK008EB0, довідкою-рахунком (документ під назвою «Pazyma-Saskaita») від 10.01.2019, квитанцією про отримання коштів серії НОМЕР_2 автомобіль «Міцубіші Аутлендер» був проданий компанією UAB «AUTOVIDITA» громадянину ОСОБА_1 за ціною 3600 Євро.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у матеріалах адміністративної справи відсутні і за період апеляційного розгляду справи судом не отримано доказів того, що задекларовані відомості про вартість спірного транспортного засобу за вказаною митною декларацією, є достовірними, а висновки митного органу є необ`єктивними.

Так, встановлено, що саме замовник - ОСОБА_1 несе відповідальність за достовірність даних (відомостей), що заявлені у наданих митному органу документах, як відповідальною особою щодо подання органу доходів і зборів документів, які містять неправдиві відомості щодо вартості транспортного засобу, з метою ухилення від сплати митних платежів (за ст. 485 МК України), є саме ОСОБА_1 , як замовник брокерських послуг.

Факт недостовірності задекларованих даних про вартість розглядуваного ТЗ за МД типу ІМ40ДЕ № UA205090/2019/005181 підтверджується матеріалами справи, в тому числі квитанцією про отримання коштів серії AV № 19003.

ДФС України було отримано запит литовських митних органів від 05.07.2019 про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також «Міцубіші Аутлендер», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

31.07.2019 документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки. Згідно з литовською експортною митною декларацією MRN № 19LTKС0100EK008EB0, довідкою-рахунком (документ під назвою «Pazyma-Saskaita») від 10.01.2019, квитанцією про отримання коштів серії НОМЕР_2 автомобіль «Міцубіші Аутлендер» був проданий компанією UAB «AUTOVIDITA» громадянину ОСОБА_1 за ціною 3600 Євро.

За результатами перевірки встановлено, що митний брокер позивача задекларував недостовірну інформацію про вартість спірного транспортного засобу.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважав безпідставними доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

Тобто, як видно із матеріалів справи, вказана позивачем у Заяві митна декларація була лише одним із доказів, на підставі якого суд дійшов висновку про винність позивача у вчиненні правопорушення.

Серед інших доказів, зокрема, були довідка-рахунок (документ під назвою «Pazyma-Saskaita») від 10.01.2019, квитанція про отримання коштів серії AV № 19003, відповідно до яких спірний автомобіль був проданий компанією UAB «AUTOVIDITA» громадянину ОСОБА_1 за ціною 3600 Євро.

Вказаних обставин та доказів, на підставі яких суд апеляційної інстанції дійшов висновку про винуватість позивача у вчиненні правопорушення, заявник не спростовує.

Що стосується решти зазначених у Заяві обставин, то такі не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки зводяться до переоцінки фактичних обставин та доказів, що були досліджені судом, та яким судом була надана оцінка і які були раніше достовірно відомі позивачу, тобто не можуть розглядатись як нововиявлені обставини.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані заявником обставини не змінюють правового регулювання спірних відносин, не доводять факту допущення судом помилки при розгляді спору та не спростовують висновків апеляційного суду, зазначених у постанові суду.

З огляду на зазначене, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини частково не спростовують досліджених судом апеляційної інстанції доказів, а частково не є нововиявленими в розумінні положень частини другої статті 361 КАС України, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

Згідно із частиною четвертою статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для про відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року в справі № 163/2575/19 за його адміністративним позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил.

Керуючись статтями 229, 325, 328, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року в справі № 163/2575/19 відмовити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року в справі № 163/2575/19 залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Н. В. Ільчишин
М. А. Пліш
Ухвала складена у повному обсязі 04 січня 2021 року.