Справа № 320/4647/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року № 320/4647/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області з вимогою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 29.01.2020 №0-1027, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 у сумі 20251,57 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

На обґрунтування своїх вимог, позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності від 24.02.2014 їй належить нежитлова будівля (склад) зазначена в плані «З», загальною площею - 485,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стверджує, що належні їй нежитлові будівлі є виробничими приміщеннями, будівлями промисловості та використовуються у господарській діяльності підтверджується технічним паспортом. На думку позивача, нежитлова будівля (склад) зазначена в плані «З», загальною площею - 485,3 кв.м., як будівля промисловості не є об`єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону (п. п. "є" п. 266.2.2. ст. 266 ПК України) і податок на нерухоме майно на неї не повинен нараховуватись.

Позивач вважає, що у зв`язку з вищенаведеними обставинами, податкове повідомлення-рішення форми «Ф» 29.01.2020 за №0-1027, яким визначено суму податкового зобов`язання, винесене не на підставах, що передбачені законами України, необґрунтоване, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що твердження позивача з приводу застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Стверджує, що у разі якщо промислова будівля належить не промисловому підприємству, то в такому випадку будівля є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та податок повинен нараховуватись та сплачуватись на загальних підставах відповідно до норм чинного законодавства. Відповідач зазначив, що позивачем не додано документів, які свідчать про віднесення нерухомого майна до будівель промисловості та використання будівлі (складу) у господарській діяльності.

Стверджує, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 29.01.2020 №0-1027 про застосування грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач не погоджуючись з доводами відповідача надала до суду відповідь на відзив. Стверджувала, що нежитлова будівля (склад) зазначена в плані «З», загальною площею - 485,3 кв.м. є промисловою будівлею. Тому вважає, що достатньою підставою для надання податкової пільги виступає саме специфіка об`єкту оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості. При цьому, будь-які інші умови (застереження) для застосування відповідної податкової пільги (наприклад: використання будівлі спеціальним суб`єктом, використання будівлі з метою провадження виробничої діяльності тощо) чинним податковим законодавством не передбачено. На думку позивача, якщо інші податкові пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, можуть передбачати декілька умов застосування пільги (наприклад: наявність специфічного об`єкта та спеціального суб`єкта, що їх використовує (підпункт «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України); наявність спеціального суб`єкта та використання в порядку реалізації специфічної діяльності (підпункт «и» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України) тощо), то в аспекті будівель промисловості умова для застосування лише одна - наявність спеціального статусу в будівлі, як «будівлі промисловості».

Позивач про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання призначене на 30.07.2020 не з`явилась. Проте, на офіційну електрону пошту суду 29.07.2020 надіслала клопотання про розгляд даної справи без її участі.

Відповідач про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Керуючись ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 КАС України протокольною ухвалою від 30.07.2020 суд вирішив, подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (індексний номер:18157840) від 24.02.2014 належить нежитлова будівля (склад) зазначена в плані «З», загальною площею - 485,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ГУ ДПС у Київській області проведено перевірку, згідно якої сформовано податкове повідомлення рішення від 29.01.2020 №0-1027 про застосування грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 20251,57 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем взято за основу розрахунку ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нежитлової нерухомості, згідно відповідного рішення Білоцерківської міської ради, яка становила: 2019 рік - 1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (4173 грн.), за 1 кв.м. приміщення, що становить 41,73 грн за 1 м.кв. (8485,30 х 41,73 = 20251,7 грн.).

Не погодившись із прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями, далі - ПК України).

Поняття, склад та порядок адміністрування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки введені в ПК України з моменту його прийняття у 2010 році в ст. 265 розділу XII «Місцеві податки та збори» ПК України. При цьому, згідно з п.п.265.1.1 п.265.1 ст. 265 ПК України (в редакції Закону № 2755-VI від 02.12.2010) платниками цього податку визначені фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Згідно з п.1 розділу XIX «Прикінцеві положення» ПК України стаття 265 цього Кодексу набирає чинності з 01.01.2012.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71) внесено низку змін до Податкового кодексу України (далі ПК України).

З 1 січня 2015 року Законом № 71 внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки. Зокрема, розширено базу оподаткування для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом оподаткування як житлової, так і нежитлової нерухомості.

Відповідно до ст. 266.1.1. ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в том числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п.10.1.1 п.10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно. Згідно з п.10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з п.п.14.1.1291 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.266.3.1 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п. 266.7.1 ст. 266 ПК України визначено Порядок обчислення суми податку:

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника житлової нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного виду, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної житлової площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної житлової площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів 2 і 3 цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги житлової площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості надсилаються (вручаються) платнику податку - фізичній особі контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.266.5.1 ст. 266 ПК України).

Положенням пп. 266.4.1 п. 266.4. ст. 266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних видів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Сільські, селищні, міські ради можуть збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування, встановлена цим підпунктом.

Сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.4.2 п.266.4 ст. 266 ПК України).

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до абзацу першого цього підпункту (п. 266.4.2 ст. 266 ПК України).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення рішення, згідно п.п 266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України.

Як встановлено судом, ГУ ДПС у Київській області проведено перевірку, згідно якої сформовано податкове повідомлення-рішення від 29.01.2020 №0-1027 про застосування грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

ГУ ДПС у Київській області, в процесі оброблення інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, виявлено, що у власності пеозивача перебуває нежитлова будівля за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18, прим. «З», загальною площею 485,3 кв.м.

Розрахунки по нежитловій нерухомості здійснені у відповідності до рішення Білоцерківської міської ради від 21.06.2018 №2408-53-VІІ «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Біла Церква на 2019 рік».

Ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нежитлової нерухомості, згідно відповідного рішення Білоцерківської міської ради, становила: 2019 рік - 1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (4173 грн.), за 1 кв.м. приміщення, що становить 41,73 грн. за 1 м.кв. (8485,30 х 41,73 = 20251,70 грн.)

Щодо твердження позивача, що нежитлова будівля (склад) зазначена в плані «З», загальною площею - 485,3 кв.м., є будівлею промисловості та не може бути об`єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону (п. п. "є" п. 266.2.2. ст. 266 ПК України) і податок на нерухоме майно на неї не повинен нараховуватись, суд зазначає наступне.

Підпунктом «є» п.п. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України передбачено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (далі - ДК 018-2000), до класу (код 1251) "Будівлі промислові та склади" належать криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та г. ін. за їх функціональним призначенням, наприклад будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості, будівлі підприємств чорної металургії, будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості, будівлі підприємств легкої промисловості, будівлі підприємств харчової промисловості, будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості, будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості, будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості, будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.

У разі якщо промислова будівля належить не промисловому підприємству, то в такому випадку будівля є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та податок повинен нараховуватись та сплачуватись на загальних підставах відповідно до норм чинного законодавства.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 №806/2461/17.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду постановою від 17.02.2020 (справа №820/3556/17) вирішено частково відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 15.05.2018 №806/2461/17 та встановлено, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливо у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та відповідно до облікових даних визначено види КВЕД: 68.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 70.22 - Консультування з питань комерційної діяльності й керування. Крім того, позивачем не додано документи, які свідчать про використання зазначеного об`єкту за функціональним призначенням у господарській діяльності. Також, відповідно до реєстраційних даних платника зазначений об`єкт нерухомості не визначений платником як об`єкт, що використовується ним у господарській діяльності.

В зв`язку з тим, що позивач в своїй підприємницькій діяльності отримує дохід в т.ч. і від надання в оренду власного чи орендованого майна (згідно наданої податкової звітності), не мас можливості визначити використання за функціональним призначенням об`єктів нежитлової нерухомості.

Крім того, суд бере до уваги висновок Верховного Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду постановою від 17.02.2020 справа №820/3556/17 передбачено, що сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу Будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Враховуючи вищезазначене, аргументи позивача не знайшли своє підтвердження, оскільки позивач не додано документи, які свідчать про віднесення нерухомого майна до будівель промисловості та використання будівлі (складу) у господарській діяльності позивача.

Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 29.01.2020 №0-1027 про застосування грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідає вимогам чинного законодавства.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і допустимих доказів, а відтак, довів правомірність своїх рішень.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.