Справа № 520/5978/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 р.Справа № 520/5978/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача Кадигроб А.С.

представника відповідача Довгаль В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, по справі № 520/5978/2020

за позовом Приватного підприємства "Торгопт"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Торгопт" (далі по тексту ПП "Торгопт", позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту позивач, ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 4 від 29.04.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року адміністративний позов приватного підприємства "Торгопт" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 4 від 29.04.2020 з податку на прибуток в загальному розмірі 227551 (двісті двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят одна) грн 50 коп.

Стягнуто на користь приватного підприємства "Торгопт" (ідентифікаційний код - 38772231) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 43143704) судовий збір у розмірі 3413 (три тисячі чотириста тринадять) грн 27 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції, норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПП "Торгопт" - відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що отримання ПП «ТОРГОПТ» грошових коштів здійснено на підставі платіжних доручень із недостовірним зазначенням платежу, здійсненого на оплату поставки товару від ПП «ТОРГОПТ» на адресу ТОВ «НОРТЛЕЙК», оскільки ТОВ «НОРТЛЕЙК» товар фактично не отримував, а тому відсутня можливість достовірно ідентифікувати реальне призначення грошових коштів за даними платежем, отримання яких ПП «ТОРГОПТ» не пов`язано з постачанням товарів (робіт, послуг). У зв`язку з чим, за відсутністю даних щодо повернення таких грошових коштів у майбутньому, відповідачем зроблено висновок про кваліфікацію зазначених операцій відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1. ст. 14 ПКУ, як безповоротну фінансову допомогу, зокрема як кошти, передані платнику згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів. Крім того, відповідач зазначає про неможливість достовірно ідентифікувати кінцевого отримувача товару, що був предметом договору поставки, укладеним між ПП «ТОРГОПТ» та ТОВ «НОРТЛЕЙК», а отже відповідач вважає, що задекларованим господарським операціям із реалізації товарів ТОВ «НОРТЛЕЙК» не був фактичним отримувачем предмету поставки та рух активів від ПП «ТОРГОПТ» до ТОВ «НОРТЛЕЙК» не відбувся.

Позивач, надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.03.2020 Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "Торгопт" , за результатами якої складено акт № 641/20-40-05-04-07/38772231 від 04.03.2020.

Вказаним актом встановлено наступні порушення:

- п.п.134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України у редакції чинній з 01.01.2015, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.200 за № 85/4306, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, що призвело до заниження податку на прибуток за 2018 на загальну суму 151701,00 грн;

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого: завищено податкові зобов`язання у жовтні та листопаді 2018 року на суму ПДВ 140465,00 грн; не нараховано податкові зобов`язання при реалізації товарів іншим особам на загальну суму у жовтні та листопаді 2018 року на суму ПДВ 140465,00 грн.

Не погоджуючись з висновками акту № 641/20-40-05-04-07/38772231 від 04.03.2020 позивач 15.04.2020 подав до податкового органу заперечення на вказаний акт.

За результатами розгляду заперечень, відповідачем встановлено, що висновки перевіряючих є правомірними та залишаються без змін.

29.04.2020 на підставі акту та в результатів розгляду заперечень на нього відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 4, відповідно до якого ПП "ТОРГОПТ" визначено суму грошового зобов`язання з податку па прибуток приватних підприємств (з урахуванням штрафних санкцій (фінансових) санкцій в розмірі 227551,50 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності прийняття повідомлення-рішення від 29.04.2020 № 4, оскільки належними первинними та розрахунковими документами, які також були предметом дослідження в процесі розгляду справи, підтверджено настання реальних правових наслідків за результатом господарських операцій позивача з його контрагентами, зміну майнового стану сторін, а також безпосередній зв`язок проведених операцій з господарською діяльністю позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

З акту перевірки № 641/20-40-05-04-07/38772231 від 04.03.2020 колегією суддів встановлено, що перевіркою повноти визначення задекларованих ПП «ТОРГОПТ» показників у рядку 01 Декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 на думку контролюючого органу позивачем занижено доходи на суму 842 785,46 грн. за рахунок відображення нереальних господарських операцій з реалізації товарно-матеріальних цінностей (поставки цементу) на адресу ТОВ «НОРТЛЕЙК».

Так, в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «НОРТЛЕЙК» на розрахунковий рахунок ПП «ТОРГОПТ» на оплату договору поставки від 22 грудня 2017 року № 48 було здійснено перерахування грошових коштів на загальну суму 842 785,46 грн., що підтверджено копіями платіжних доручень.

За доводами контролюючого органу, отримання ПП «ТОРГОПТ» грошових коштів здійснено на підставі платіжних доручень із недостовірним зазначенням платежу, здійсненого на оплату поставки ТМЦ, оскільки ТОВ «НОРТЛЕЙК» товар фактично не отримував, а тому відсутня можливість достовірно ідентифікувати реальне призначення грошових коштів за даними платежем, отримання яких ПП «ТОРГОПТ» не пов`язано з постачанням товарів (робіт, послуг). У зв`язку з чим, за відсутністю даних щодо повернення таких грошових коштів у майбутньому, відповідачем зроблено висновок про кваліфікацію зазначених операцій відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1. ст.. 14 ПКУ, як безповоротну фінансову допомогу, зокрема як кошти, передані платнику згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів.

При цьому, реальний рух товару від ПП «ТОРГОПТ» відповідачем не заперечується.

Крім того, податковим органом зроблено висновок про неможливість достовірно ідентифікувати кінцевого отримувача товару, що був предметом договору поставки від 22 грудня 2017 № 48 (місце складання м. Харків) між ПП «ТОРГОПТ» та ТОВ «НОРТЛЕЙК», а отже відповідач вважає, що задекларованим господарським операціям із реалізації товарів ТОВ «НОРТЛЕЙК» не був фактичним отримувачем предмету поставки та рух активів від ПП «ТОРГОПТ» до ТОВ «НОРТЛЕЙК» не відбувся.

Отже, за доводами контролюючого органу, отримані позивачем на його рахунок від ТОВ "НОРТЛЕЙК" грошові кошти слід враховувати у складі інших доходів відповідного звітного періоду, що не знайшло відображення у фінансовій звітності ПП "ТОРГОПТ". На підставі викладеного, контролюючим органом донараховано позивачу податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 151701 та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 75850,50 за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Дослідивши обставини справи та надані до суду сторонами по справі докази, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки податкової перевірки про заниження ПП "Торгопт" податку на прибуток за 2018 на загальну суму 151701,00 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно ст. 1 вказаного Закону: активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому (абзац другий); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників) (абзац шістнадцятий).

Згідно з п. 2 ст. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 за №860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до п. 7 П(С)БО 15 доходи класифікуються в бухгалтерському обліку і за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Слід зазначити, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих даних податкового обліку платника податків щодо отриманих доходів звітного періоду для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток первинними документами покладається на платника-продавця товарів (робіт, послуг), у даному випадку позивача, оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно із п.134.1.1 ст.134 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду.

Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

В свою чергу, господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Колегією суддів встановлено, що протягом перевіряємого періоду (жовтень листопад 2018 року) позивач мав фінансово - господарські відносини із контрагентом ТОВ "НОРТЛЕЙК" з поставки позивачу цементу на загальну суму 842785,46 грн. (а.с. 17).

Так, 22.12.2017 між ПП "ТОРГОПТ" (продавець) та ТОВ "НОРТЛЕЙК" (покупець) укладено договір поставки № 48, відповідно до якого в порядку та на умовах , визначених цим договором, продавець зобов`язується передати у власність покупця цемент в кількості та асортименті, відповідно до видаткових накладних, які є невід`ємною частиною дійсного договору, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти й оплатити товар (а.с. 33-35).

Відповідно до п. 4.2. Договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту отримання товару по накладній.

Згідно з п. 4.4. Договору, товар вважається переданим Продавцем і прийнятим Покупцем за кількістю - згідно з накладною.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору продавець здійснює поставку товару покупцю на умовах FCA Тритузна/Батурінська станція призначення (постачання товару здійснюється залізничним транспортом) згідно «Інкотремс» 2010.

Постачання цементу здійснювалось залізничним транспортом на станцію призначення ст.Сортировочна (Харків), про що свідчать видаткові накладні, які були надані податковому органу.

Договір підписано зі сторони ПП "ТОРГОПТ" директором ОСОБА_1 та з інші боку від імені керівника ТОВ "НОРТЛЕЙК" ОСОБА_2 , видаткові накладні від 05.10.2018 №РН-0000741, від 16.10.2018 №РН-0000784 та від 24.11.2018 №РН-0000940 до цього договору також містять підписи даних посадових осіб.

Повноваження ОСОБА_1 на підписання господарських документів від ПП "ТОРГОПТ" підтверджено наказом про призначення такої на посаду директора від 07.08.2013 року.

Повноваження ОСОБА_3 на отримання продукції, що постачається від ПП "ТОРГОПТ" згідно договору від 22.12.2017 №48 підтверджено довіреністю від 22.12.2017, що є додатком №1 до даного договору (а.с. 35).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано до суду копії документів: рахунки - фактури, акти приймання-передачі партії продукції, вантажні залізничні накладні, видаткові накладні, накладні на відпуск матеріалів на сторону, документи про якість товару, оборотно-сальдові відомості по рахунку 361 за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 (а.с.61-77).

Оплата товару по договору поставки від 22 грудня 2017 №48 на загальну суму 842 785,46 грн. підтверджується платіжними дорученнями: від 05.10.2018 №257 на суму 263 265 грн; від 10.10.2018 №258 на суму 140 000 грн; від 17.10.2018 №262 на суму 156 532 грн; від 27.11.2018 №309 на суму 282 988 грн., які були досліджені контролюючим органом в ході перевірки, що не заперечується сторонами по справі (а.с. 19).

Згідно наданих документів, на виконання договору поставки 22 2017 №48 (місце складання м. Харків), ПП "ТОРГОПТ" у період жовтень - листопад року виписано на адресу ТОВ "НОРТЛЕЙК" видаткові накладні, суми по яким ПП "ТОРГОПТ" включено до складу податкових зобов`язань за період жовтень - листопад 2018 року у сумі 140 465грн: РН-0000741 від 05.10.2018, РН-0000784 від 16.10.2018, РН-0000940 від 24.11.2018 (а.с. 64-66).

Зі змісту вказаних видаткових накладних колегією суддів встановлено, що відправником вантажу є ПрАТ «Хайдельберг Цемент Україна», станція відправлення ст. Батуринська, одержувач вантажу ТОВ «Альтекс» станція призначення ст. Сортировочна.

Перевезення вантажу оформлено відправником в особі ПРАТ "ХайдельбергЦемент Україна" до станції відправлення Батуринська у м. Кривий Ріг чотирма вантажними залізничними накладними від 05.10.2018 №47809264, від 05.10.2018 №47809215, від 16.10.2018 №45162666 від 24.11.2018 №4699307. (а.с. 70-73).

За поясненнями позивача, залізничні накладні виписані відповідно до угоди перевезення цементу, яку було укладено між відправником в особі ПРАТ "ХайдельбергЦемеї Україна" та залізницею на користь третьої особи, а саме ТОВ "АЛЬТЕКС", на адресу якого здійснюється відвантаження на ст. Харків-Сортувальна вказівкою власника вантажу в особі ТОВ "НОРТЛЕЙК".

Інформація щодо розрахунків ПП "ТОРГОПТ" із ТОВ "НОРТЛЕЙК", як замовником, відображено оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361: за жовтень 2018 року по Дт на суму 559 797.42 грн та вибуттям по Кт замовлення на суму 559 797 грн при початковому дебетовому сальдо 26 коп.; за листопад 2018 року по Дт на суму 282 987,78 грн та вибуттям по Кт замовлення на суму 282 988,46 грн при початковому дебетовому сальдо 68 коп. (а.с. 49-50).

Рух товарно-матеріальних цінностей та коштів на розрахункових рахунках у банківських установах відображено, згідно картки рахунку 361 за період з 01.10.2018 по 30.11.2018, наступними бухгалтерськими проводками: від 05.10.18 Дт 311- Кт 361 на суму 263 265 грн; від 05.10.18 Дт 361- Кт 702 на суму 23 353,08 грн; від 05.10.18 Дт 311- Кт 361 на суму 140 000 грн; від 16.10.18 Дт 361- Кт 702 на суму 267 904 грн; ч від 16.10.18 Дт 361- Кт 702 на суму 28 626,96 грн; від 17.10.18 Дт 311- Кт 361 на суму 156 532 грн; від 24.11.18 Дт 361- Кт 702 на суму 250 416,90 грн; від 24.11.18 Дт 361- Кт 702 на суму 32 570,88 грн; від 27.11.18 Дт 311- Кт 361 на суму 282 988,46 (а.с. 39-40).

Фактично отримання оформлено актами прийому-передачі продукції №РН-0000741 до договору №48 від 22.12.17: від 05.10.2018 РН-0000741, від 16.10.2018 РН-0000784 та від 24.11.2018 РН-0000940. Вказані акти прийому-передачі продукції підписані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у м. Харкові, та датовані днем здійснення навантаження на станції відправлення Батурінській у м. Кривий Ріг, в той час як фактична дата видачі вантажу на станції Харків-Сортувальна (а.с. 67-69).

В свою чергу, джерелом походження цементу, що був предметом поставки за договором від 22 грудня 2017 №48, є ПРАТ "ХайдельбергЦемент Україна", з яким ПП "ТОРГОПТ" укладено договір поставки цементу від 01.12.2017 №143 (місце складання м. Дніпро), за умовами якого ПРАТ "ХайдельбергЦемент Україна зобов`язується передати у власність ПП "ТОРГОПТ" цемент в асортименті, згідно попередньо отриманих заявок на відвантаження, оформлених на офіційному сай постачальника, на умовах FCA, згідно ІНКОТЕРМС 2010, у разі здійснення достав залізничним транспортом, за попередньою 100% передоплатою на поточний рахунок постачальника відповідно до рахунку-фактури, протягом 5 днів з дати його отримання, кінцеву ціну товару закладено оплату за транспортування (а.с. 36).

Організація поставок партій цементу здійснювалась на підставі заявок відвантаження зі складу заводу виробника, згідно яких ПП "ТОРГОПТ" замовляє відвантаження на ст. Батуринську у м. Кривий Ріг цементу ПЦ ІІ/Б-Ш-400 у хопер загальним тоннажем з проханням відвантажити на адресу вантажоодержувача в особі ТОВ "АЛЬТЕКС" на станції Харків-Сортувальний у м. Харкові, при цьому власником вантажу зазначено ТОВ "НОРТЛЕЙК" (а.с. 19 зворот).

Поставлений від ПРАТ "ХайдельбергЦемент Україна" цемент (разом із залізничними витратами) обліковується ПП "ТОРГОПТ" на рахунку 281, згідно даних оборотно-сальдових відомості по рахунку 281: ПН-0000563 від 05.10.2018 року по Дт на суму 19 460,90 грн (залізничні витрати); ПН-0000582 від 16.10.2018 року по Дт на суму 23 855,80 грн (залізничні витрати); ПН-0000660 від 24.11.2018 року по Дт на суму 27 142,40 грн (залізничні витрати); ПН-0000563 від 05.10.2018 року по Дт на суму 175 793,38 грн (цемент); ПН-0000582 від 16.10.2018 року по Дт на суму 191 970,00 грн (цемент); ПН-0000660 від 24.11.2018 року по Дт на суму 192 037,50 грн (цемент) (а.с. 41-44).

Подальше виконання зобов`язань за договором поставки цементу від 01.12.2017 (місце складання м. Дніпро) підтверджено рахунками-фактурами виставленими виробником на адресу ПП "ТОРГОПТ", та накладними ПРАТ "ХайдельбергЦемент Україна" на відпуск ТМЦ на адресу ТОВ "АЛЬТЕКС", що фактично, згідно даних про надані послуги та напрямки господарської діяльності здійснює розкредитацію вагонів для ТОВ "НОРТЛЕЙК" (а.с. 53-60).

Отже, зазначений цемент був переданий у власність позивача на підставі договору поставки цементу №143 від 01.12.2017р., укладений між ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» (продавець) та ПП "ТОРГОПТ" (покупець), а поставка товару згідно вказаних договорів здійснювалась відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотремс» у редакції 2010 року, на умовах FCA (склад постачальника або станція відправлення).

Так, за змістом умов постачання FCA правил Інкотермс 2010 «Free Carrier» («Франко перевезник») означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, у власних приміщеннях або у іншому обумовленому пункті. Відповідно FCA від продавця вимагається виконання формальностей для вивезення, якщо такі застосовуються; це умови постачання, коли основну частину перевезення забезпечує покупець, при цьому, покупець самостійно обирає вид транспорту, сам організовує весь ланцюг доставки, укладає договори перевезення. Обов`язок продавця з постачання вважається виконаним, коли він постачає товар - після його митного оформлення у режимі експорту в обумовленому місті. Згідно умов FCA покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від поіменованого місця постачання.

Як було зазначено вище, на підтвердження виконання вказаних договорів позивачем надано до суду відповідні рахунки - фактури, видаткові накладні, накладні на відпуск матеріалів на сторону, оборотно -сальдові відомості по рахунку 361 за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Крім того, згідно з видатковими накладними: № Р11-0000741 від 05.10.2018; № РГІ- 0000784 від 16.10.2018; № РГІ-0000940 від 24.11.2018, які на підставі п. 4.4. Договору поставки № 48 від 22.12.2017 року, вважаються підтвердженням передання товару від Продавця Покупцю, одержувачем є ТОВ «НОРТЛЕЙК» на залізничну колію ТОВ «Альтекс».

За поясненнями позивача, ТОВ «Альтекс» є ветвласником залізничних шляхів на які здійснювалась поставка товару та з яким, за наявною у ПП «ТОРГОПТ» інформацією, у ТОВ «НОРТЛЕЙК» укладено договір на право використання під`їзного шляху. У зв`язку з зазначеним, а також тим, що відповідно до п 5.1. Договору поставки № 48 від 22.12.2017р. розвантаження товару та пов`язані з ним операції здійснюються покупцем самостійно за власний рахунок, у видаткових накладних і був зазначений ТОВ «Альтекс», як отримувач вантажу (ветвласник залізничних шляхів). Крім того, згідно з п. 4.1. Договору № 48 від 22.12.2017р. ПП «ТОРГОПТ» здійснював поставку товару ТОВ «НОРТЛЕЙК» на умовах FCA Тритузна/ Батурінська - станція призначення (постачання товару здійснюється залізничним транспортом), згідно ІНКОТЕРМС 2010.

Отже, з урахуванням наведених умов Договору, посилання відповідача на те, що фактично отримання товару оформлено актами приймання-передачі від 05.10.2018, 16.10.2018 та 24.11.2018, які неможливо розглядати як документи, що підтверджують фактичну доставку та отримання покупцем партії товару, є необґрунтованими.

Відповідачем не було вказано на жоден первинний документ, який не відповідає чинному законодавству, не зазначено яким вимогам закону не відповідає той чи інший документ, а посилання податкового органу на припущення фактичного неотримання товару ТОВ «НОРТЛЕИК», не підтверджені жодним доказом та є безпідстаними.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що ознаки фіктивності ТОВ "НОРТЛЕЙК" знайшли своє відображення під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001273 від 30.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

В акті перевірки факт неможливості підписання видаткових накладних та інших документів саме директором ТОВ «НОРТЛЕЙК» у зв`язку з його перебуванням у СІЗО, взагалі не був відображений, а отже не став підґрунтям для виявлених, на думку відповідача, порушень.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів відкриття кримінальних проваджень відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

При цьому, перебування директора ТОВ «НОРТЛЕЙК» у слідчому ізоляторі не доводить неможливість підписання ним бухгалтерських, податкових документів та інших документів правового характеру.

Колегія суддів також зазначає, що недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цих контрагентів, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Належними та допустимими в розумінні статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 по справі № 340/422/19 зазначив, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, чинним законодавством України не встановлено обов`язку суб`єкта господарювання здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів. Відсутність в товарно-транспортних накладних конкретної адреси пункту навантаження, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. З огляду на встановлені обставини у справі, а також беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит та податку на прибуток не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою. Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо). При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача податкових та видаткових накладних по господарським операціям, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача, повністю підтверджують законність нарахування відповідних сум прибутку, витрат та доходів, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з поставки контрагенту ТОВ "НОРТЛЕЙК" товару.

Вказані первинні документи, як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідають статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХIV).

При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству, товари придбавались з метою їх подальшого використання у господарській діяльності позивача.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, відповідачем не заперечується наявність у позивача необхідних первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, та відповідність вказаних у них обсягів господарських операцій і задекларованих у податковій звітності сум об`єкту оподаткування з податку на прибуток.

Так, договори, укладені позивачем із його конрагентами та первинні документи, що підтверджують реальність вказаного правочину, оформлені сторонами належним чином.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що проведені господарські операції за вищевказаними правочинами мали реальну господарську ціль для досягнення мети, а саме отримання прибутку.

Поряд із тим, в ході перевірки відповідачем не встановлено у позивача наміру отримати за правочинами, укладеними з контрагентами іншого результату, ніж отримання прибутку.

Таким чином, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди позивача є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків та відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового обліку.

Оцінивши наданні сторонами докази за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що спірні правочини укладені між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечать закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті.

Доказів наявності у позивача та його контрагентів спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар (що могло б мати місце у разі пов`язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операції по списанню та отриманню коштів на банківські рахунки платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника.

Проте, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності викладених в акті перевірки № 641/20-40-05-04-07/38772231 від 04.03.2020, висновків, а відтак і законності винесеного податкового повідомлення - рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 4 від 29.04.2020 є протиправними, а тому, підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року по справі № 520/5978/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 31.12.2020 року