Справа № 520/11521/2020
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 р. № 520/11521/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Севастьяненко К.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом в якому просить суд;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30 січня 2020 року № 0-2031, 0-2031, якими ОСОБА_1 визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, у розмірі 1456 (одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) гри. 43 коп. та 1076 (одна тисяча сімдесят шість) грн 58 коп;

- стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області з порушенням норм законодавства є протиправними та підлягають скасуванню. Позивачем зазначено, що відповідач невірно розраховував податок згідно оскаржуваних податкових повідомлень рішень виходячи з того, що ОСОБА_1 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,4 кв.м., на праві спільної часткової власності їй належить 1/3 частина, що становить 23,13 кв.м. внаслідок чого протиправно застосовано ставку податку у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. м. будівлі, замість 0%.

Ухвалою від 21.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Від відповідача - Головного управління ДПС у Харківській області, надійшов відзив, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що доводи викладені в позові не відповідають фактичним обставинам справи, тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті на законних підставах та відповідають чинному законодавству. Також зазначив, що податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки був нарахований відповідно до додатку № 1 Положення про податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у місті Харкові, згідно рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 року №542/17, яким передбачена ставка на житлові приміщення, що перебувають у власності фізичних осіб у розмірі 1 відсоток від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року) , за 1 квадратний метр.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Справа розглянута відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням перебування судді Севастьяненко К.О. у щорічній відпустці з 17.10.2020 по 29.10.2020 та з 31.10.2020 року по 15.11.2020 року.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що відповідачем - Головним управлінням ДПС у Харківській області, 30.01.2020 року на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було винесено податкові повідомлення - рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 30.01.2020 № 0-2031 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості - 18010201 за 2019 рік в розмірі 1456, 43 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 30.01.2020 № 0-2031 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 18010201 за 2019 рік в розмірі 1076, 58 грн.

Відповідно до витребуваного судом розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік об`єктом оподаткування, визначено нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: квартира, загальною площею 51,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та квартира, загальною площею 69,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані позивачем 27 травня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Судом також встановлено, що 10.06.2020 року ОСОБА_1 , скориставшись правом на оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку, звернувшись до Державної податкової служби України зі скаргою про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

До вказаної скарги від 10.06.2020 року позивачем , серед іншого, було долучено копії наступних документів, а саме: договору про уточнення ідеальних часток квартири від 25.05.2009, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шишко В.А., р/№ 2144; технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_3 ; договору купівлі-продажу від 10.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чудовською М.С.; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23167365 від 01.07.2009, виданого КП «ХМБТІ»; технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_4 ; витяг з Єдиного міського реєстру актів Харківської міської ради - Рішення ХМР 11 сесії 7 скликання від 22.02.2017 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» зі змінами та доповненнями.

Рішенням Державної податкової служби України від 31 липня 2020 року № 3273/Л/99-00-06-02-04-09 податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 30 січня 2020 року № 0-2031 та № 0-2031 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду за його оскарженням.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно п. 6.1. статті 6 Податкового Кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно п. 16.1 статті 16 ПК України платник податків, зокрема, зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 березня 1996 року, реєстраційний № 2-96-61462, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,4 кв. м належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зазначена копія свідоцтва наявна в матеріалах справи.

Крім того, відповідно до Договору про уточнення ідеальних часток квартири від 25 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шишко В.А., р/№ 2144, співвласниками квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було встановлено, що квартира належить кожному з них (співвласників) по 1/3 (одна третя) частині.

Обставина того, що ОСОБА_1 , на праві спільної часткової власності належить лише 1/3 квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 також підтверджується Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 220740863 від 18.08.2020, який наявний в матеріалах справи.

Отже, виходячи з наведених обставин, у вказаній вище квартирі ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить лише її 1/3 частина, що, відповідно, становить 23,13 кв.м. (69,4:3 = 23,13).

Судом також встановлено, що позивачу належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа якої становить 51,3 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чудовською М.С., р/№ 3176, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Щодо застосування ставки податку, суд зазначає наступне.

У статті 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, який включає податок на майно (підпункт 10.1.1), що складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено пунктом 7.1 статті 7 ПК України.

За правилами ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з положеннями Податкового кодексу України, є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 8.3 статті 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених дим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з п. 4.4 статті 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими задами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 143 Конституції України.

У відповідності до п. 10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

За змістом п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Згідно з п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17 зі змінами та доповненнями та яке є чинним, відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори: п. 1.1. податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Додатком № 1 до вказаного рішення встановлено, що:

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності зазначених осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Таким чином, беручи до уваги те, що в розумінні положень п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України Харківській міській раді делеговано право встановлення ставок податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості, то податок на квартиру/квартири незалежно від їх кількості, що знаходяться у місті Харкові та перебувають у власності фізичних осіб загальною площею до 85 кв. м, згідно з Рішенням Харківської міської ради, оподатковуються за ставкою у розмірі 0 відсотків.

Отже, суд приходить до висновку, що контролюючим органом всупереч приписам чинного законодавства застосована відсоткова ставка з податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1 %, оскільки, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у власності ОСОБА_1 перебуває 74,43 кв.м. житлової нерухомості, що відповідно уваги п. З Додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542 17 зі змінами та доповненнями не перевищує 85 кв. м.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 30 січня 2020 року № 0-2031, 0-2031, якими ОСОБА_1 визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, у розмірі 1456 (одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) грн. 43 коп. та 1076 (одна тисяча сімдесят шість) грн 58 коп. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень- задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30 січня 2020 року № 0-203, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік у розмірі 1456 (одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) грн. 43 коп.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30 січня 2020 року № 0-2031, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік у розмірі 1076 (одна тисяча сімдесят шість) грн 58 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області () на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 січня 2021 року.

Суддя Севастьяненко К.О.