Справа № 540/3429/20
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3429/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Скадовського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до Скадовського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі - відповідач-1), Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в особі Скадовського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області щодо відмови в оформленні та видачі позивачці нового паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, у зв`язку із втратою попереднього паспорта громадянина України;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області в особі Скадовського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року, у зв`язку із втратою попереднього паспорта громадянина України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із втратою паспорта громадянина України позивачка особисто звернулася до територіального підрозділу ДМС України за місцем свого проживання (Скадовського РВ УДМС України в Херсонській області) із заявою про оформлення та видачі паспорта у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року. Також, повідомила, що категорично відмовляється від присвоєння будь-яких цифрових ідентифікаторів особистості та не надає згоду на обробку її персональних даних. Просила міграційний орган забезпечити видачу паспорта, який би не містив інформації для зчитування якої необхідні додаткові пристрої та без внесення даних про неї до Єдиного державного демографічного реєстру через релігійні переконання. Однак, відповідачем-1 надано відповідь, оформлену листом за №6529-363/6529-20 від 22.10.2020 р., в якій зокрема зазначено, про відсутність правових підстав без відповідного рішення суду для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року. Позивачка вважає відмову протиправною та не погоджуюся із такими діями відповідача-1. Крім того, законодавством передбачена можливість видачі паспорта як у формі картки, так і у формі книжечки. Внаслідок протиправної відмови, позивачка звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідач-1 подав відзив, за змістом якого, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо відмови в оформленні та видачі паспорта позивачці не визнає та у їх задоволенні просить відмовити. Зазначає, що позивачці було відмовлено у видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року, у зв`язку із не поданням рішення суду про зобов`язання органу ДМС оформити та видати такий паспорт. Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 р. № 456 передбачено, що оформлення та видача паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюється за наявності в особи відповідного рішення суду. Враховуючи наведене, відповідач-1 вважає, що ним не порушено жодних прав та інтересів позивачки в частині відмови у видачі паспорта зразка 1994 року.

Відповідач-2 подав відзив, який за змістом є аналогічним змісту відзиву відповідача-1.

06.11.2020 р. ухвалою суду у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін.

21.12.2020 р. ухвалою суду заяву позивачки про виправлення описки задоволено та внесено виправлення в ухвалу про відкриття провадження шляхом доповнення складу відповідачів - Управлінням Державної міграційної служби України у Херсонській області.

Дослідивши письмові докази та подані сторонами заяви по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на такі обставини.

Судом встановлено, що у зв`язку із втратою паспорта громадянина України, що підтверджується витягом з ЄРДР за № кримінального провадження 0000101, позивачка 29.09.2020 року особисто звернулася до територіального підрозділу ДМС України за місцем свого проживання - Скадовського РВ УДМС України в Херсонській області із заявою про оформлення та видачі паспорта у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року. У заяві позивачка зазначила, що категорично відмовляється від присвоєння будь-яких цифрових ідентифікаторів особистості та не надає згоду на обробку її персональних даних у зв`язку із релігійними переконаннями.

Листом від 22.10.2020 року № 6529-363/6529-20 Скадовським РВ УДМС України в Херсонській області повідомлено про розгляд поданої заяви та про відмову у оформленні та видачі паспорта зразка 1994 року, у зв`язку із відсутністю відповідного рішення суду.

Позивачка не погоджується із таким рішенням, вважає відмову протиправною та такою, що порушує її права.

Вирішуючи цей спір суд керувався наступними приписами нормативно-правових актів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За приписами ч. 1 ст. 92 Основного Закону, виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 р. № 5492-VI (далі - Закон № 5492) визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

На підставі ч. 1 ст. 13 Закону № 5492 документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (...).

За правилами частин 1, 2, 4, 5 статті 14 Закону № 5492 передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону № 5492 паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

За змістом ч. 3 ст. 13 Закону № 5492 паспорт громадянина України (...) містить безконтактний електронний носій.

Згідно з пунктами 3, 5, 6, 8, 19 Положення про паспорт громадянина України від 26.06.1992 № 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок...

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Про втрату паспорта громадянин зобов`язаний терміново повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, яка видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Форма тимчасового посвідчення та порядок його видачі встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом пункту 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII;

з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови № 302 визначено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється.

Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (...) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразка містить відцифровані персональні данні особи.

Пунктом 5 Постанови № 302 передбачено, що у разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт.

Пунктом 46 Постанови № 302 передбачено перелік документів, які заявник повинен подати для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого.

У своїй заяві позивачка повідомила відповідача-1 про свою відмову від отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки у зв`язку з релігійними переконаннями. Також відмовилася від присвоєння будь-яких цифрових ідентифікаторів особистості та зазначила про не надання згоди на обробку її персональних даних.

За змістом ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 р. № 2297-VI (далі - Закон № 2297), мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

На підставі ч. 5, 6 ст. 6 Закону № 2297 обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Отже, принципами обробки персональних даних є відкритість, прозорість, відповідальність та адекватність стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює відсутність якості закону та порушення конституційних прав такої особи.

Норми Закону № 5492 на відміну від норм Положення № 2503-ХІІ не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було встановлене законом) не було необхідним у демократичному суспільстві у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції.

З аналізу статті 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, яка ратифікована Законом України від 06 липня 2010 року № 2438-VI вбачається, що Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у статтях 5 і 6 цієї Конвенції; ….

Першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване статтею 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну закон є автономним, та до якості закону ставляться певні вимоги (рішення ЄСПЛ у справі Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom Арр. № 18139/91 13 July 1995). Під терміном закон слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам доступності та передбачуваності.

З системного аналізу вищенаведених приписів нормативно-правових актів, суд робить висновок, що законодавець, приймаючи Закон України № 1474-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України, яким внесено зміни до Закону № 5492, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Великої Палати Верховного суду від 19.09.2018 по справі №806/3265/17, яке набрало законної сили і є зразковим.

Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній зразковій справі дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Предмет і підстава позову у даній справі ідентичні предмету і підставі у зразковій справі №806/3265/17, тому дана справа є типовою.

Із урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача-1 оформити та видати позивачці паспорт громадянина України зразка 1994 року у зв`язку із втратою попереднього підлягає задоволенню.

Разом із тим, частиною 1 розділу VI Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС від 06.06.2019 р. № 456, передбачено, що у разі втрати паспорта заявник повинен, зокрема, подати рішення суду.

З аналізу приписів постанови КМУ №302 (із внесеними змінами постановою КМУ №398), Тимчасового порядку № 456 суд зазначає, що реалізація права особи на оформлення і видачу паспорта у формі книжечки поставлена у пряму залежність від наявності судового рішення про зобов`язання органу міграційної служби оформити і видати певній особі паспорт відповідно до вимог Положення № 2503-ХІІ.

З огляду на викладене, суд погоджується із позицією відповідача, що відсутні підстави для визнання протиправною відмови видати позивачці паспорт у формі книжечки, оскільки відповідач керувався обов`язковими для нього вищенаведеними нормами Постанови № 302, Порядку № 302 та Тимчасового порядку № 456, а зазначена відмова обґрунтована ненаданням відповідного рішення суду.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Сума сплаченого позивачкою судового збору підлягає стягненню з відповідача-2 на її користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ч. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Скадовського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області в особі Скадовського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року, у зв`язку із втратою попереднього паспорта громадянина України.

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області (, місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. Перекопська, буд. 168) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 102070000