Справа № 263/14780/20
Суддя: Ікорська Є. С.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/43/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

розглянувши у порядку розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ за правилами позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, поліцейського Шефера Германа Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, поліцейського Шефера Г.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 29 листопада 2020 року поліцейським роти № 1 батальйону № 1 УПП в Донецькій області Шефером Г.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3496977 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофора на автомобілі Nissan Sunny, державний номерний знак НОМЕР_1 , 29 листопада о 20.17 год. по пр. Миру, 72 в м. Маріуполі. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки неправильно вказана адреса правопорушення, адже він рухався по непарній стороні проспекту, доказів проїзду на жовтий сигнал світлофора немає, біля транспортного засобу перебували два свідка, які бачили, що він їхав на зелений сигнал світлофора, однак інспектор не прийняв до уваги покази свідків, хоча зобов`язаний збирати докази. У зв`язку з чим просить суд скасувати постанову серії ЕАМ № 3496977 від 29 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

05 січня 2021 року від представника відповідача УПП в Донецькій області Рябко І.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона посилається на те, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що обставини вчинення позивачем порушення п. 8.7.3 «ґ» ПДР України зафіксовано поліцейським роти № 1 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Шефером Г.С. за допомогою запису з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульного. Під час патрулювання 29.11.2020 поліцейським Шефером Г.С. у Центральному районі м. Маріуполя по проспекту Миру біля буд.72, було помічено транспортний засіб Nissan Sunny, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснив рух на заборонений сигнал світлофора жовтого кольору, чим порушив п. 8.7.3.Ґ ПДР України, після чого на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинений поліцейським. Указані обставини підтверджуються наявним відеозаписом з реєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульного: файл IMG 4483, на якому о 20 год. 16 хв. 40 сек. вбачається вищезазначений автомобіль, який проїхав безпосередньо на жовтий сигнал світлофора, та файл IMG 4484, на якому було зупинено вищезазначений транспортний засіб, яким керував позивач. Також з копії циклограми світлофорного об`єкта вбачається, що позивач рухався напрямком № 2 (пр. Миру у бік центру), а працівники поліції напрямком № 3 (вул. Казанцева) та як зображено на циклограмі світлофорного об`єкту, якщо напрямку № 3 горить червоний в поєднанні з жовтим сигналом, то за напрямком № 2 горить на протязі 4 секунд жовтий сигнал світлофора, що підтверджує факт проїзду позивачем на заборонений жовтий сигнал світлофора. За змістом адміністративного позову позивач не спростував той факт, що його права, передбачені ст. 268 КУпАП, йому інспектором були роз`яснені. Доводи позивача щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, безпідставні, оскільки клопотання позивача щодо ознайомлення з відеофактом скоєння ним правопорушення інспектором задоволено в повному обсязі. Інших клопотань не надходило. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного: файл , на якому о 20 год. 21 хв. 04 сек. позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, файл , на якому о 20 год. 22 хв. 14. сек. позивача ознайомлено з відеодоказом вчинення правопорушення, файл , на якому о 20 год. 25 хв. 41. сек. від позивача надійшло клопотання щодо надання письмових пояснень, файл , на якому у 20 год. 39 хв. 05 сек. поліцейський ознайомлюється з поясненнями позивача. Згідно зі ст. 258 КУпАП Позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник погодився: файл , на якому о 20 год. 41 хв. 45 сек. позивач отримує копію постанови. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284, 36 КУПАП, до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції Донецької області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Щодо начебто невірно зазначеної адреси вчинення правопорушення позивачем, слід зазначити, що планшетний пристрій, яким на той час користався поліцейський Шефер Г.С. , автоматично визначає географічні координати місця знаходження та посилається на карти Google, відповідно до яких адреса скоєння правопорушення відповідає тій, що зазначена в постанові, а саме пр. Миру біля буд. 72. Як вбачається з постанови, вона відповідає приписам КУпАП: в ній зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від відповідача Шефера Г.С. відзив до суду не надходив.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 грудня 2020 року зазначену позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Від представника відповідача Рябко І.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 29 листопада 2020 року серії ЕАМ № 3496977 29 листопада 2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Nissan Sunny, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух по пр. Миру, 72 у місті Маріуполі на заборонений «жовтий» сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

З відеозапису, доданого до заперечень відповідача, видно, що розгляд адміністративного правопорушення відбувся 29 листопада 2020 року на місці зупинки транспортного засобу, при цьому поліцейським забезпечено права позивача, роз`яснено його права, продемонстровано відеозапис правопорушення.

Крім того, спірним у справі є правомірність дій посадових осіб з встановлення винності ОСОБА_1 у порушенні п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із пунктом 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України жовтий сигнал світлофора забороняє рух та попереджає про наступну зміну сигналів.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 статті 77 КАС України передбачено право сторін надати докази суду на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна із сторін.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, відповідачем на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, наданий відеозапис з реєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульного, де містяться: файл IMG 4483, на якому о 20 год. 16 хв. 40 сек. вбачається автомобіль Nissan Sunny, державний номерний знак НОМЕР_1 , який проїхав безпосередньо на жовтий сигнал світлофора, та файл IMG 4484, на якому було зупинено вищезазначений транспортний засіб, яким керував позивач. Так посекундним переглядом файлу IMG 4483 встановлено, що поліцейський автомобіль зупинився перед перехрестям вулиці Казанцева з проспектом Миру, на 0:00:09 хв. запису видно, що для поліцейського автомобіля загорається червоний сигнал світлофора у поєднанні з жовтим, паралельно з лівого боку на пішохідній частині видно роботу транспортного світлофора у західному напрямку пр. Миру (тобто саме цей світлофорний об`єкт розташований у полі зору ОСОБА_1 ), який у цей момент горів жовтим сигналом, на відстані від нього розташований пішохідний світлофор, та саме у цю мить перехрестя пр. Миру та вул. Казанцева перетнув автомобіль під керуванням позивача, після чого поліцейський автомобіль розпочав його переслідування.

Також з копії циклограми світлофорного об`єкта вбачається, що позивач рухався напрямком № 2 (пр. Миру у бік центру), а працівники поліції напрямком № 3 (вул. Казанцева) та як зображено на циклограмі світлофорного об`єкту, якщо напрямку № 3 горить червоний в поєднанні з жовтим сигналом, то за напрямком № 2 горить на протязі 4 секунд жовтий сигнал світлофора, що підтверджує факт проїзду позивачем на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Таким чином, відеозапис з відеореєстратора та циклограма спростовують доводи позивача про те, що він не порушував вимог ПДР України, адже при уважному перегляді відеозапису видно, що транспортний засіб під керуванням позивача перетинає перехрестя з порушенням вимог пункту 8.7.3 «ґ» ПДР України, коли вочевидь для його напрямку руху горів жовтий сигнал світлофора, що забороняв рух.

Пунктом 8.10 ПДР встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (п. 8.11 ПДР).

Пункт п. 8.11 ПДР дозволяє водіям рухатися далі лише за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, проте, з матеріалів позову та відеореєстратора не убачається, що в разі здійснення позивачем зупинки перед світлофором він би не забезпечив би безпеку дорожнього руху.

Як вбачається із наданого відеозапису, у позивача була можливість у разі належної уважності зупинити транспортний засіб шляхом зниження швидкості, не вдаючись до екстреного гальмування перед світлофором.

Відповідно до п. 2.3.б ПДР України, водій керуючи автомобілем, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що за умови дотримання водієм вимог п. 2.3.б ПДР, позивач не допустив би порушень ПДР, оскільки рухаючись зі швидкістю, встановленою в місті, він звернув би увагу на жовтий сигнал світлофора, а тому, враховуючи дорожню обстановку, повинен був вжити заходи для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу на забороняючий жовтий сигнал світлофора відповідно до ПДР перед стоп-лінією.

Доводи позивача щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, безпідставні, оскільки клопотання позивача щодо ознайомлення з відеофактом скоєння правопорушення інспектором задоволено в повному обсязі. Інших клопотань відеозапис не містить. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного: файл , на якому о 20 год. 21 хв. 04 сек. позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, файл , на якому о 20 год. 22 хв. 14. сек. позивача ознайомлено з відеодоказом вчинення правопорушення, файл , на якому о 20 год. 25 хв. 41. сек. від позивача надійшло клопотання щодо надання письмових пояснень, файл , на якому у 20 год. 39 хв. 05 сек. поліцейський ознайомлюється з поясненнями позивача. Згідно зі ст. 258 КУпАП Позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник погодився: файл , на якому о 20 год. 41 хв. 45 сек. позивач отримує копію постанови.

Що стосується неправомірності дій, що полягають у відмові поліцейського допитати свідків, то суд не погоджується з вимогами позивача в цій частині, оскільки на відеозаписі, доданому позивачем до позову, видно, що позивач запитує у парубка його анкетні дані та виправляє його пояснення з приводу того, що він рухався не по вул. Казанцева, а по пр. Миру, у той час, як поліцейські намагаються вручити позивачу примірник постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто уже після фактичного розгляду адміністративної справи.

Крім того, доводи позивача про неправильність зазначення адреси, за якою вчинено правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки позивач рухався зі сторони розміщення будівлі Маріупольської міської ради, яка розташована у м. Маріуполі по пр. Миру, 70, що є загальновідомим фактом, та відповідно попередній будинок має нумерацію 72.

На виконання ухвали суду від 14 грудня 2020 року про витребування доказів, зокрема, надання належним чином посвідченої копії сертифікату на прилад відео DMT1 АН01067/ АН01006, в-p Xiaomi уі car dvr 4, УПП письмово повідомило, що відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» затверджено Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочиі інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України. Указаною вимогою законодавець визначив вичерпний перелік технічних засобів, які підлягають обов`язковій сертифікації та повірці та не містить в ньому відеореєстратори або іншу відеотехніку. Така позиція виходить з того, що засоби, які підлягають сертифікацію мають вимірювати кількісні показники або характеристики об`єкту вимірювання. Разом з тим відеозапис не є вимірюванням, а є графічним відображенням обставин чи подій, зафіксованих за допомогою цифрового або іншого приладу.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно зі ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Як вбачається з постанови, вона відповідає вищезазначеним приписам, оскільки у такій зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце вчинення правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Наведена норма процесуального права регулює питання наслідків розгляду справи з приводу рішення, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також слід звернути увагу на те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 122 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу.

Використання у зазначених вище нормах формулювань органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року № 724/716/16-а.

Тому відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним поліцейський (інспектор).

Керуючись ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приведені норми чинного законодавства України та конкретні обставини справи дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, суду не надано, при цьому наявність події та складу адміністративного правопорушення була підтверджена, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлено, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 86, 205, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 122 , ст. 247, ст. 251, ст. 262, ст. 280, ст. 284, ч. 3 ст. 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, поліцейського Шефера Германа Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Поліцейський роти № 1 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Шефер Герман Сергійович, юридична адреса: вул. М. Мазая, 16, м. Маріуполь, Донецька область.

Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, ЄДРПОУ 048, юридична адреса: вул. М. Мазая, 16, м. Маріуполь, Донецька область.

Суддя Є.С.Ікорська