Справа № 128/1404/20
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/1404/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2020 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючого судді Саєнко О.Б., при секретарі Кобенді Ю.О.,

з участю :представника позивача- Довбиша О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВБДІ УПП у Вінницькій області Перечняка Ігоря Ігоровича про скасування постанови про справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

05.06.2020 позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до відповідача , який ним обґрунтованим тим, що постановою інспектора Перечняка І.І. серія ДП18 № 723485 по справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

Вказує, що постанова складена без присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме направлена поштою 25 травня 2020 року та отримана позивачем 28 травня 2020 року.

Зазначає, що оскаржувана постанова мотивована тим, що «22.05.2020 о 12.01 год. по вул. Барське шосе водій керував автобусом, що надається для перевезення пасажирів за маршрутом «Вінниця-Могилів-Подільський» з технічною несправністю, а саме тріщинавітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п.п.3.1.1. розділу 8 «Вимог до інших елементів 3649:20101».

Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Зазначає, що доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, окрім самої спірної постанови, відповідачем не зазначено.

Вказує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, всупереч нормам КУпАП був проведений заочно. Поліцейський після зупинки транспортного засобу повідомив, що на лобовому склі наявна тріщина, що є порушенням, а тому він винесе постанову і направить її поштою. При цьому водія позбавлено можливості надати будь-які письмові пояснення по факту виявлення тріщини на лобовому склі, а також не роз`яснено прав та строків оскарження постанови, що підтверджується текстом самої постанови.

Зазначає, що дійсно на лобовому склі була наявна тріщина, яка з`явилася на склі за 10 хвилин до зупинки транспортного засобу патрульною поліцією, так як в зустрічному напрямку рухався транспортний засіб, під час руху якого відскочив камінець, в результаті чого вона і утворилася. При цьому інспектор не прийняв до уваги зазначені пояснення та не зафіксував їх в письмовій формі.

Вважає, що зазначені дії відповідача є грубим порушенням норм ПДР та КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Зазначає, що з змісту положень п. 31.1. «Правил дорожнього руху», «технічний стан» транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Так, ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби». «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року № 630.

Відповідно до ст. 1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).

Згідно п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України Колісні транспортні засоби "Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання" на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ТОСТ5727-88 "Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови", не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Вважає, що зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Зазначає, що з оскаржуваної постанови дії позивача кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу наведений у розділі 31 Правил дорожнього руху України, а саме «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання».

Однак, в цьому переліку відсутня така несправність, як тріщина та сколи на лобовому склі, тобто Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку.

Вказує, що із системного аналізу діючого законодавства України про адміністративні правопорушення вбачається, що саме порушення Правил дорожнього руху України, а не стандартів ДСТУ є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що відповідачем не надано доказів того, що наявність тріщини чи сколів в зоні роботи склоочисників не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, а також, що саме з вказаною технічною несправністю відповідно до встановлених правил забороняється експлуатація транспортного засобу.

Зазначає, що в оскарженій постанові конкретно не зазначено, яким саме вимогам ДСТУ 3649 не відповідає технічний стан автомобіля під керуванням позивача.

Вважає, що наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників КТЗ, яким керував позивач, п.п. 31.1 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 2 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП.

Просить суд скасувати вищевказану постанову.

06.07.2020, через канцелярію суду від представника відповідача Липовської Н.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що під час патрулювання 22.05.2020 року інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області ДПП Перегняком І. І. було помічено автомобіль, водій якого ОСОБА_1 , керував автобусом марки Mersedes-Benz Sprinter 614 днз НОМЕР_1 , що надається для перевезення пасажирів за маршрутом Вінниця - Могилів-Подільський з технічною несправністю, а саме тріщини вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1. ПДР України, розділ 6.8 «Вимоги до інших елементів конструкції» ДСТУ 3649:2010 внаслідок чого, скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Зазначає, що встановивши всі обставини правопорушення, інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 723485 за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Вказує, що відповідно до відео у позивача наявна одна тріщина на лобовому склі транспортного засобу, що унеможливлює отримання таких пошкоджень від одного «камінця» як зазначено в позові, а також на даній ділянці дороги Барське шосе відсутні недоліки щодо утримання даної вулично-шляхової мережі.

Зазначає, що позивач керував автобусом, який здійснював перевезення пасажирів на відповідному маршруті, що унеможливлює дане пересування транспортним засобом із технічною несправністю, адже він несе відповідальність за пасажирів, а дана технічна несправність могла зашкодити їхньому безпечному пересуванню по маршруту руху, а також водій ОСОБА_1 усвідомлюючи свої дії та відповідальність за пасажирів міг повернутися до місяця посадки на автовокзал «Західний» і повідомити про дану технічну несправність, де могли замінити автобус та в подальшому займатися вирішенням технічної проблеми.

Зазначає, що відповідно до пункту 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби» на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вказує, що вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови» не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Зазначає, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, Відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ДП 18 № 723485 від 22.05.2020 та за результатами розгляду адміністративної справи застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі - 680 грн.

Вказує, що у відповідача не було підстав для умисного спотворення обставин події.

Зазначає, що стосовно тверджень скаржника про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення, то відповідач звертає увагу на постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, де вказано, що відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Вважає, що розглядаючи дану справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно- правовими актами, а тому спірна постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Просить суд відмовити у задоволенні позову, справу розглянути у відсутність відповідача.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 09.06.2020 відкрито провадження у даній справі та поновлено позивачу ОСОБА_1 строк на подачу до адміністративного суду даного адміністративного позову, визнавши поважними причини його пропуску (а.с.9-10).

В судовому засіданні представник позивача Довбиш О.Л. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, які зазначені в позові.

Відповідач до судового засідання не з`явився.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності не з`явившихся осіб.

Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з такого.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП 18 № 723485 від 22.05.2020, судом установлено, що 22.05.2020 о 12.01 год. в м. Вінниця, вул. Барське шосе, водій ОСОБА_1 керував автобусом для перевезення пасажирів за маршрутом «Вінниця-Могилів-Подільський» з технічною несправністю, а саме: тріщина вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив вимоги пп.31.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення ч.2 ст. 121 КУпАП та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень (а.с.7).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд прийшов до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що до компетенції власників транспортних засобів, зокрема, належить здійснення заходів щодо розвитку, експлуатації та утримання у справному технічному стані транспортних засобів.

Частиною 2 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Згідно з п.п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 6.8.5 Національного стандарту України "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання" ДСТУ 3649:2010, на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідальність за порушення п. 31.1 ПДР України, пп. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 водієм передбачена частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом установлено, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.121 КУпАП відбулося через допущене, на розсуд відповідача, ним порушення вимог ДСТУ 3649-2010, п. 31.1 ПДР України.

Однак частиною 2 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

При цьому, пункт 31.1 ПДР України не передбачає заборону експлуатації транспортного засобу, а вказує лише на те, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Варто зазначити, що перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація, встановлений пп. 31.4 п. 31 ПДР України. Проте вказаний перелік не передбачає такої несправності, як тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Отже, у розумінні Правил дорожнього руху тріщина на склі автомобіля позивача не віднесена до технічної несправності автомобіля, за наявності якої забороняється його експлуатація. Фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність транспортного засобу.

Вказані обставини свідчать про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно розділу ІІІ частини 2 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 - включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

До відзиву на позовну заяву представником відповідача надано відеозапис на якому зафіксована наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу, однак з даного відеозапису не можна зробити однозначний висновок , що зйомка проводилася у день події в ході виявлення правопорушення та складання поліцейським спірної постанови, оскільки даний відеозапис не містить дати і часу його здійснення, на ньому не зафіксований ані позивач, ані поліцейський , що перешкоджає суду встановити чи дійсно даний відеозапис було вчинено саме- 22.05.2020 о 12.01 год. (під час складання спірної постанови).

Тому, суд вважає, що поданий представником відповідача відеодоказ на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, не може вважатися належним та допустимим доказом у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 723485 від 22.05.2020 за ч.2 ст.121 КУпАП є необґрунтована та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП та ураховуючи, що на момент розгляду цієї справи у суді першої інстанції місцевий загальний суд як адміністративний має повноваження щодо закриття справи про адміністративне правопорушення, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення.

Такий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року в справі №380/733/17, постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року у справі №513/899/16а.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 250 КАС України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 244,246,251 КАС України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2020 серії ДП18 №723485 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 30.12.2020.

Суддя: О.Б. Саєнко