Справа № 125/1587/20
Суддя: Єрмічова В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

судді Єрмічової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бородкіної Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микуліча Петра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микуліча П.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи вимоги тим, що 24 вересня 2020 року біля 19 год. 00 хв. по вул. Каштанова в м. Бар Вінницької області, керуючи транспортним засобом, марки "IFA", номерний знак НОМЕР_1 , його було зупинено поліцейським СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микулічем П.В., який пояснив, що він порушив Правила дорожнього руху, а саме не виконав вимоги дії дорожнього заборонного знака 3.3. "Рух вантажних автомобілів заборонено" Розділу 33. Дорожні знаки Правил дорожнього руху, на що позивач пояснив, що він працює за договором з ТОВ "Кобальт Енерджі" та здійснює доставку 0,5 т піску ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 , що у нього є всі необхідні документи, а саме товарно-транспортна накладна від 24 вересня 2020 року, цивільно-правовий договір № 6 від 24 вересня 2020 року, акт прийому виконання робіт до цивільно-правового договору № 6 від 24 вересня 2020 року, договір поставки № 10 від 24 вересня 2020 року, а тому він Правил дорожнього руху не порушував, так як дія, зазначеного вище знака, не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення. Однак на його заперечення поліцейський не відреагував, взяв його водійське посвідчення та технічний паспорт транспортного засобу та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, просить її скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується даними телефонограми № 5635 про виклик у суд на 03 грудня 2020 року, подав заяву в якій просить розглянути адміністративну справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач - поліцейський СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микуліч П.В. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про вручення повістки про виклик у суд на 03 грудня 2020 року, подав заперечення на позовну заяву (а.с. 32-35), просить суд відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог та розглянути справу у його відсутності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяву позивача, відзив відповідача, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що 24 вересня 2020 року поліцейським СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микулічем П.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 298179, де зазначено, що 24 вересня 2020 року біля 19 год. 11 хв. по вул. Каштанова в м. Бар Вінницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки "IFA W50L", номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знака 3.3. "Рух вантажних автомобілів заборонено" розділу 33. Дорожні знаки Правил дорожнього руху, яким передбачено, що забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п. 3.3 Розділу 32 "Дорожні знаки" Правил дорожнього руху України "Рух вантажних автомобілів заборонено" забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Не поширюється дія знака 3.3 Правил дорожнього руху "Рух вантажних автомобілів заборонено" на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Відповідно до п. 4 рішення Конституційний Суд України від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 визнав правильними висновок суду першої інстанції у даній справі про те, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Також у вказаній справі КАС ВС зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Оскаржувана постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Встановлено, що оскаржувана постанова не містить відомостей як про докази, на підставі яких вона була винесена, так і про технічні засоби, за допомогою яких було зафіксовано порушення позивачем Правил дорожнього руху.

При цьому, суд бере до уваги докази, надані позивачем, які є належними та допустимими, однак безпідставно не були взяті до уваги відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, це товарно-транспортна накладна від 24 вересня 2020 року згідно якої вантажовідправник ТОВ "Кобальт Енерджі" надав для перевезення водію ОСОБА_1 насип, масою брутто п`ять тон сімсот кілограм, який мав прийняти вантажоодержувач ОСОБА_2 в пункті розвантаження, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 22); цивільно-правовий договір № 6 від 24 вересня 2020 року за яким виконавець ОСОБА_1 зобов`язується виконати роботи щодо перевезення будівельних матеріалів транспортним засобом, марки "IFA W50L", номерний знак НОМЕР_1 , в обсязі та умовах, передбачених Договором поставки № 10 від 24 вересня 2020 року, а замовник ТОВ "Кобальт Енерджі", в особі директора Ковальчука Н.В. , який діє на підставі Статуту, зобов`язується прийняти та оплатити дані роботи (а.с. 15-16); акт прийому виконання робіт до цивільно-правового договору № 6 від 24 вересня 2020 року, відповідно до якого виконавець ОСОБА_1 та замовник ТОВ "Кобальт Енерджі", в особі директора Ковальчука Н.В., засвідчили, що роботи щодо перевезення будівельних матеріалів транспортним засобом "IFA W50L", номерний знак НОМЕР_1 , виконані виконавцем належним чином, відповідно до умов Договору, а також вимог, що звичайно ставляться до таких або подібних робіт та прийняті замовником (а.с. 17), договір поставки № 10 від 24 вересня 2020 року згідно якого постачальник ТОВ "Кобальт Енерджі", в особі директора Ковальчука Н.В., який діє на підставі Статуту та покупець ОСОБА_2 з другої сторони, уклали вказаний Договір про те, що постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність покупця товар - будівельні матеріали в асортименті, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 18-21).

За таких підстав, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Статтею 162 КАС України передбачено право відповідача подати відзив на позовну заяву (відзив), ст. 163 КАС України передбачено право позивача подати відповідь на відзив, ст. 164 КАС України передбачено право відповідача подати заперечення з викладенням своїх пояснень, міркувань та аргументів щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Встановлено, що відповідач - поліцейський СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микуліч П.В. подав заперечення на позовну заяву, а не відзив на позовну заяву, як то передбачено чинним законодавством.

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, не подав відзив на позов, тому суд кваліфікує вказане як визнання позову.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням, зазначеного вище, постанова поліцейського СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микуліча П.В. від 24 вересня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 298179, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, слід скасувати, а провадження в справі про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, керуючись частинами 1, 2 ст. 72, частинами 1, 2 ст. 77, ч. 4 ст. 159, ст. 162, п. 1 ч. 3 ст. 205, ч. 4 ст. 229, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, ст. 9, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 251, ч. 4 ст. 258, статтями 278, 280, 268 КУпАП, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", п. 3.3, п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України, п. 4 рішення Конституційного Суду України від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микуліча Петра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микуліча Петра Володимировича від 24 вересня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 298179, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: поліцейський СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Микуліч Петро Володимирович (адреса: 23000, Вінницька область, м. Бар, майдан Святого Миколая, 14).

Повне судове рішення складено 03 грудня 2020 року.

Суддя В. В. Єрмічова