Справа № 140/9114/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/9114/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Седлище Любешівського району Волинської області та постійно проживав за вказаною адресою з народження до вступу до Львівського сільськогосподарського інституту у 1983 році та подальшого призову на військову службу, а також після повернення з військової служби з травня 1986 року по 01.09.1986, проживає за вказаною адресою з 01.06.1989 по даний час. Крім того, у період з 19.04.1989 по 23.09.1989 проходив виробничу практику в колгоспі «Комуніст» Любешівського району та постійно проживав у с. Седлище Любешівського району, з 19.04.1989 по даний час постійного місця проживання не змінював.

Позивач вказує, що має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), та з приводу призначення пенсії звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області.

Проте, ГУ ПФУ у Волинській області відмовило у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку із тим, що позивач проживав в зоні добровільного гарантованого відселення 2 роки 9 місяців 17 днів, а відтак початкова величина зниження пенсійного віку до позивача не застосовується та він не має права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Позивач не погоджується із діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з тих підстав, що поданими для призначення пенсії документами, в т. ч. посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 3), станом на 01.01.1993 постійно проживав та перебував у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, а тому має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з врахуванням періодів проживання (перебування) у зоні добровільного гарантованого відселення (3 категорії) з травня 1986 року по 01.09.1986 та з 19.04.1989 по 01.01.1993, та зобов`язати відповідача призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з врахуванням періодів проживання (перебування) у зоні добровільного гарантованого відселення (3 категорії) з травня 1986 року по 01.09.1986 та з 19.04.1989 по 01.01.1993.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 18).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 06.07.2020 № 0300-0802-7/20260 (а. с. 21-23) представник відповідача Оласюк Т.С. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 19.03.2020 № 90 позивачу ОСОБА_1 правомірно було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ у зв`язку із невиконанням вимоги про період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (станом на 01.01.1993 позивач прожив 2 роки 9 місяців 17 днів), про що позивача було повідомлено листом від 01.04.2020 № 0300-0315-8/7828.

06.08.2020 до суду від позивача додатково надійшли архівні довідки (а. с. 46-48).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 9).

Позивач, відповідно до паспортних даних (а. с. 8), довідки Седлищенського старостинського округу від 10.01.2020 № 31 (а. с. 13), зареєстрований та проживає з травня 1986 року по 01.09.1986, з 01.06.1989 по даний час в с. Седлище Любешівського району Волинської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

12.03.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до Камінь-Каширського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком разом із документами (а. с. 26-43).

Відповідно до протоколу від 19.03.2020 № 90 у позивача ОСОБА_1 відсутнє право на пенсію (а. с. 25).

Листом від 01.04.2020 № 0300-0315-8/7828 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про прийняте рішення від 19.03.2020 № 90 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ. При цьому, у вказаному листі зазначено, що позивач був зареєстрований та проживав в с. Седлище Любешівського району з травня 1986 року по 01.09.1986 та з 01.06.1986 по 01.01.2020, навчався з 01.09.1983 по 23.06.1984 та з 01.06.1986 по 31.03.1990 у Львівському національному аграрному університеті в м. Дубляни; враховуючи факт навчання на території, яка не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, встановлено, що позивач прожив та відпрацював в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 2 роки 9 місяців 17 днів, тому права на пенсію відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ не має (а. с. 14).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

За приписами частини третьої статті 65 Закону № 796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Частинами першою, другою статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

З протоколу від 19.03.2020 № 90 та листа ГУ ПФУ у Волинській області від 01.04.2020 № 0300-0315-8/7828 вбачається, що враховуючи факт навчання на території, яка не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, встановлено, що позивач прожив та відпрацював в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 2 роки 9 місяців 17 днів, тому права на пенсію відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ не має.

Суд не погоджується із такими доводами відповідача, з огляду на таке.

Так, з довідкою Седлищенського старостинського округу від 10.01.2020 № 31 (а. с. 13) підтверджено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає з травня 1986 року по 01.09.1986, з 01.06.1989 по даний час в с. Седлище Любешівського району Волинської області.

Позивач ОСОБА_1 дійсно навчався з 01.09.1983 по 23.06.1984 та з 01.06.1986 по 31.03.1990 у Львівському сільськогосподарському інституті (на даний час - Львівський національний аграрний університет, м. Дубляни), що підтверджується архівною довідкою від 03.02.2020, яка подавалася разом із заявою про призначення пенсії (а. с. 41 зворот).

Разом з тим, відповідач не врахував, що у період з 19.04.1989 по 23.09.1989 згідно навчального плану позивач був направлений для проходження виробничої практики у колгосп «Комуніст» Любешівського району, пройшов її та захистив на оцінку «добре», про що вказано у зазначеній архівній довідці, а також у додатково поданій позивачем архівній довідці Львівського національного аграрного університету від 14.07.2020 № 01-25-20-829 (а. с. 48). Крім того, згідно із архівною довідкою Любешівської селищної ради від 17.07.2020 № 90/13-20 позивач ОСОБА_1 працював у колгоспі «Комуніст» (с. Седлище Любешівського району), кількість людино-днів помісячно становить: травень 1989 року - 9, червень 1989 року - 26, липень 1989 року - 26 (а. с. 47). Тобто, у період з 19.04.1989 по 23.09.1989 позивач дійсно був студентом 4 курсу агрономічного факультету денної форми навчання Львівського сільськогосподарського інституту, проте у вказаний період проходив виробничу практику у колгоспі «Комуніст» (с. Седлище Любешівського району) та цей період (5 місяців 5 днів) відповідач безпідставно не врахував до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену, зокрема, у постановах від 21.11.2006 № 21-1048во06 та від 04.09.2015 № 690/23/15, відповідно до якої єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Суд звертає увагу, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), про що йому видано посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 9), а вказане посвідчення видається, зокрема, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Тобто, наявність у позивача посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 спростовує доводи відповідача про те, що станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 прожив та відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років.

Суд також враховує, що станом на 31.07.1986 позивач був зареєстрований в с. Седлище Любешівського району, відтак передбачена статтею 55 Закону № 796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку підлягає встановленню позивачу. Крім того, відповідно до протоколу від 19.03.2020 № 90 у позивача ОСОБА_1 наявний страховий стаж 21 рік 8 місяців 7 днів (а. с. 25), що, з урахуванням його віку та факту проживання станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, дає право позивачу на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Суд також звертає увагу, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до протоколу від 19.03.2020 № 90.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, враховуючи також, що позивач оскаржує фактично не дії, а рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно протоколом від 19.03.2020 № 90 відмовив позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку із чим, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування протоколу від 19.03.2020 № 90 та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн., сплачений квитанцією від 18.06.2020 № (а. с. 4, 17).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати протокол Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 19 березня 2020 року № 90 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх