Справа № 420/229/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Одеса справа №420/229/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участі секретаря Ягенської К.О.. представника відповідача Лещенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕКОМ-ЛІЗИНГ до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету Україну, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ АЛЬЯНС про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматись від використання та поширення матеріалів досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКОМ-ЛІЗИНГ» до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету Україну, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ АЛЬЯНС» про визнання протиправними дії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо одержання, використання та поширення при розгляді справи № 15-02/2019 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000461 від 16.02.2017 року, отриманих від Національного антикорупційного бюро України; зобов`язання Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України утриматись від використання та поширення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000461 від 16.02.2017 року, отриманих від Національного антикорупційного бюро України.

Товариство з обмеженою відповідальністю ТЕКОМ-ЛІЗИНГ в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що Антимонопольний комітет України не є стороною вказаного кримінального провадження, отже копії чи оригінали матеріалів кримінального провадження № 0000461 від 16.02.2017 року отримано з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України. Матеріали кримінального провадження № 0000461 від 16.02.2017 p., досудове розслідування у якому здійснюється Національним бюро, були отримані відповідачем раніше ніж з`явилось розпорядження Голови комітету - державного уповноваженого Антимонопольного комітету України про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 01/181-р від 22.08.2018 року. Тобто, саме отримані матеріали вказаного кримінального провадження стали підставою для початку розгляду справи Антимонопольним комітетом України. Таким чином, в розумінні статей 44, 45 Закону України Про захист економічної конкуренції Відповідачем не здійснювались будь-які дії, спрямовані на отримання від Національного бюро допомоги в одержані від позивача чи інших осіб у справі № 143-26.13/86-18 (15-02/2019) доказів (матеріалів та документів). Так само не має будь-яких доказів існування загрози, що відповідні докази можуть (могли) бути знищені позивачем чи будь-якою іншою особою, що відповідно до ч.1 ст.44 Закону України Про захист економічної конкуренції є підставою для вилучення письмових та речових доказів.

Та дії відповідача у недотриманні законності власних процедур впливають на остаточне рішення, яке ухвалюється на підставі проведення дослідження ознак антиконкурентних дій. У зв`язку з тим, що відповідач зібрав матеріали у незаконний спосіб, він тим самим спричинив негативні наслідки для позивача, що направлені на породження економічних, репутаційних втрат для підприємства, а також на отримання вигоди від своїх протиправних дій.

Представник Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету Україну проти задоволення позовних вимог позивача заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, та наполягав, що згідно предмету позову у цій справі, позивачем не наведено обставин, на підставі яких він вважає протизаконними та протиправними дії відповідача щодо одержання, використання та поширення при розгляді справи №15-02/2019 матеріалів досудового розслідування кримінального провадження. Отже, позивачем в порушення пунктів 4, 5, 9 частини 1 статті 160 КАС України не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини; не обґрунтовано порушення оскаржуваними діями прав, свобод, інтересів позивача. Окремо відповідач зазначає, що доказування в адміністративному процесу не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

Також представником відповідача зазначено, що доводи позовної заяви зводяться до формальних посилань на порушення позивачем норм процесуального права, які не призвели у даному випадку до прийняття незаконного рішення. Тобто позивач фактично намагається домогтися повторного перегляду справи з формальних міркувань, що є неприпустимим згідно з нормами чинного законодавства та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Водночас представником відповідача вказано на те, що при проведенні розслідування у справі №15-02/2019 відділення керувалось чинним законодавством про захист економічної конкуренції, діяло у межах та у спосіб, передбачений законом.

Між тим, у відзиві відповідачем повідомлено суд про те, що 03.06.2020 року змінено назву юридичної особи Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, при цьому інших змін до установчих документів не внесено.

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М. ухвалою від 14 січня 2020 року відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКОМ-ЛІЗИНГ".

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 11.03.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКОМ-ЛІЗИНГ" задовольнив, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року скасував та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 24.04.2020 року у справі суддею Кравченко М.М. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 14 липня 2020 року закрив провадження у справі № 420/229/20 на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 року апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 року скасовано, а справу №420/229/20 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

06.10.2020 року справа №420/229/20 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року справу прийнято до провадження, розпочато розгляд справи спочатку та призначено судове засідання.

У судовому засіданні 05.01.2021 року, судом прийнято та враховано інформацію наведену у відзиві відповідачем, щодо зміни назви юридичної особи - Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

25.07.2018 року до Антимонопольного комітету України від Національного Антикорупційного бюро України вих.№0426-076/28879 від 25.07.2018 року надійшло звернення в якому повідомлялось про вчинення службовими особами ТОВ «Теком-лізинг» та ТОВ «Європейський лізинговий альянс» антиконкурентних узгоджених дій при проведенні Казеним підприємством «Морська пошуково-рятувальна служба» тендеру на закупівлю послуг з оперативного лізингу до якого додавались матеріали на 96 арк. (т.3 а.с.32).

Підставою для направлення вказаного звернення стало отримання Національним антикорупційним бюро України певної інформації під час проведення досудового слідства по кримінальній справі №0000461 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.364 КК України службовими особами Казеного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», та звертала увагу, що окрім зазначеного тендеру ТОВ «Теком-лізинг» приймало участь у ще двох (UA -2016-08-25-000275а та UA-2016-08-25-001034-с) в кожному випадку ТОВ «Європейський лізинговий альянс» було єдиним конкурентом для ТОВ «Теком Лізинг».

Розпорядженням державного уповноваженого голови Антимонопольного комітету України Терентьєвим Ю. №01/181-р 22.08.2018 року за результатом розгляду подання Департаменту розслідування порушень законодавства про захист економічної конкуренції від 07.08.2018 року №143-01/3661-п розпочато розгляд справи №143-26.13/86-18 за ознаками вчинення ТОВ «Теком-Лізинг» і ТОВ «Європейський лізинговий альянс» порушення передбаченого п.4 ч.2 ст.6, п.1 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді анти конкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю казаним підприємством «Морська пошуково-рятувальна служба» послуг з оперативного лізінгу автомобілів (пікап) та мікроавтобусів (9 пасажирських місць включаючи водія) відповідно до оголошення №UA-2016-12-09-00217-b.

В наступному 19.10.2017р. вих. №13-01/884 голова Антимонопольного комітету України дав доручення голові Одеського обласного територіального Відділення Антимонопольного комітету України Корчаку Д.В., провести розслідування у справі №143-26.13/86-18 (т.2 а.с.171).

Національне антикорупційного бюро України 19.10.2018 року за вих. №0422-076/39552 направило до Антимонопольного комітету України лист в якому посилалось про отримання від відповідача відомостей про початок розгляду справи №143-26.13/86-18 за їх зверненням від 25.07.2018 року до якого додало копії протоколів: огляду з додатками від 04.09.2018 року на 12арк., від 18.09.2018 року на 83 арк., від 11.10.2018 року на 440 арк.

15.11.2018 року вих. №13-02/994 голова Антимонопольного комітету України дав доручення голові Одеського обласного територіального Відділення Антимонопольного комітету України Корчаку Д.В., провести дослідження щодо дотримання ТОВ «Теком-Лізинг» і ТОВ «Європейський лізинговий альянс» законодавства про захист економічної конкуренції під час підготовки та участі у торгах із закупівлі : послуг фінансового лізінгу комунальним підприємством «Кривбасводоканал» відповідно до оголошення №UA -2016-08-25-000275-а; послуг щодо фінансового лізингу проведеного комунальним підприємством «Сансервіс» відповідно до оголошення №UA-2016-08-25-001034-с;

Суд встановив, що розпорядженням адміністративної колегії Одеського обласного територіального Відділення АМК №65/19-рп/к від 25.06.2019 року було розпочато розгляд справи № 15-02/2019 відносно ТОВ ТЕКОМ-ЛІЗИНГ та ТОВ Європейський Лізинговий Альянс за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції, під час участі у відкритих торгах проведених комунальним підприємством «Кривбасводоканал» відповідно до оголошення №UA -2016-08-25-000275-а; проведеного комунальним підприємством «Сансервіс» відповідно до оголошення №UA-2016-08-25-001034-с, про що повідомлено позивача (т.1 а.с.44-46).

Розпорядженням адміністративної колегії Одеського обласного територіального Відділення АМК № 65/20-рп/к від 27.06.2019 року було об`єднано справи №15-02/2019 та №143-26.13/86-18 в одну справу та їй присвоєно номер №15-02/2019.

Рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального Відділення АМК № 65/41-р/к від 12.12.2019 року позивача було визнано винним у вчиненні правопорушень: 1) передбачене пунктом 1 статті 50, що кваліфікується за пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів проведених Комунальним підприємством Кривбасводоканал (ідентифікаційний код юридичної особи 03341316): відкриті торги з публікацією англійською мовою на закупівлю послуг ДК 021:2015:66114000-2 - Послуги у сфері фінансового лізингу CPV: 66114000-2 ДК 016:2010:64.91.1 - Послуги щодо фінансового лізингу (оголошення про проведення відкритих торгів, опубліковано на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель https://prozorro.gov.на/, ідентифікатор закупівлі UA-2016-08-25-000275-a; 1.1) за вчинене правопорушення на позивача накладено штраф відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції у розмірі 68 000 грн.; 2) вчинив правопорушення, передбачене пунктом 1 статті 50, що кваліфікується за пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів проведених Комунальним підприємством Сансервіс (ідентифікаційний код юридичної особи 30644336): відкриті торги з публікацією англійською мовою на закупівлю послуг ДК 021:2015:66114000-2 - Послуги у сфері фінансового лізингу ДК 016:2010:64.91 - Послуги щодо фінансового лізингу (оголошення про проведення відкритих торгів, опубліковано на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель https://prozorro.gov.ua/, ідентифікатор закупівлі UA-2016-08-25-001034-с; 2.1) за вчинене правопорушення на позивача накладено штраф відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції у розмірі 68 000 грн. 3) вчинив правопорушення, передбачене пунктом 1 статті 50, що кваліфікується за пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів проведених Казенним підприємством Морська пошуково-рятувальна служба (ідентифікаційний код юридичної особи 38017026): відкриті торги з публікацією англійською мовою на закупівлю послуг ДК 021:2015:99999999-9 - Не визначено CPV:99999999-9 ДК 016:2010: 77.11.1 - Послуги щодо оренди та лізингу автомобілів і маловантажних автотранспортних засобів (оголошення про проведення відкритих торгів, опубліковано на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель https://prozorro.gov.ua/, ідентифікатор закупівлі UA-2016-12-09-002217-b; 3.1) за вчинене правопорушення на позивача накладено штраф відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції у розмірі 68 000 грн.

Згідно змісту Попередніх висновків № 65/28-пв/к від 17.10.2019 року (надалі за текстом - Попередні висновки) за результатами розгляду справи № 15-02/2019, та у п.26, п.59, п.60, п.67, п.68 Рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення АМК містяться посилання на деяку інформацію та матеріали кримінального провадження, досудове розслідування у якому здійснюється Національним антикорупційним бюро України .

Згідно ст.1 закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26 листопада 1993року № 3659-XII (надалі ЗУ №3659) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Основні завдання Антимонопольного комітету України визначені у ст.3 Закону України №3659 серед яких:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель.

Відповідно до ч.2 ст.7 ЗУ №3659 у сфері здійснення контролю за узгодженими діями, концентрацією Антимонопольний комітет України має такі повноваження:

1) розглядати заяви і справи про надання дозволу, надання висновків, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, проводити дослідження за цими заявами і справами;

2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, надавати висновки, попередні висновки стосовно узгоджених дій, концентрації, висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

3) переглядати, перевіряти рішення, прийняті органами Антимонопольного комітету України в межах компетенції;

4) дозволяти або забороняти узгоджені дії, концентрацію;

5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;

6) здійснювати повноваження, передбачені пунктами 6, 11, 12, 15 і 16 частини першої цієї статті;

7) здійснювати інші повноваження, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції.

Відповідно до статті 21 ЗУ №3659 органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадові особи зобов`язані передавати Антимонопольному комітету України та його територіальним відділенням відомості, що можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ч.6 ст.9 Закону України Голова Антимонопольного комітету має право з власної ініціативи витребувати будь-які матеріали, в тому числі заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що перебувають на розгляді органу Антимонопольного комітету України чи голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, та передати їх на розгляд іншому органу Антимонопольного комітету України чи голові територіального відділення Антимонопольного комітету України, за винятком заяв і справ, віднесених до виключної компетенції Антимонопольного комітету України як вищого колегіального органу.

Аналогічне положення міститься у п.11 Розпорядження Антимонопольного комітету України №5 від 19.04.94 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №90/2996 травня 1994 р.) « Про затвердження Тимчасових правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України)

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України Про захист економічної конкуренції при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Відповідно до статті 22-1 ЗУ №3659 суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання, надаються на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення безкоштовно. Вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Інформація з обмеженим доступом, одержана Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у процесі здійснення своїх повноважень, використовується ними виключно з метою забезпечення виконання завдань, визначених законодавством про захист економічної конкуренції, і не підлягає розголошенню та оприлюдненню, крім випадків:

1) надання інформації органам слідства та суду відповідно до закону;

2) недотримання вимог, встановлених частиною другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

3) інших випадків, встановлених законом.

Особа, яка надає інформацію як інформацію з обмеженим доступом, зобов`язана зазначити, яка саме інформація має обмежений доступ, у тому числі які саме документи або частини документів містять інформацію з обмеженим доступом.

У цілях забезпечення права особи на конфіденційність інформації у випадках, передбачених пунктами 2 та 3 частини третьої цієї статті, Антимонопольний комітет України, його територіальні відділення повинні провести консультації з такими особами з метою з`ясування підстав для віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом та можливості зняття особою такого статусу з наданої нею інформації, та/або надання особою у встановлений Антимонопольним комітетом України, його територіальним відділенням строк неконфіденційної версії документів чи іншої інформації, зокрема з виключеною, зачорненою чи в інший спосіб зміненою інформацією, яка забезпечує достатній її захист та досягнення цілей, передбачених пунктами 2 та 3 частини третьої цієї статті, та/або з`ясування шкоди, яка може бути завдана особі оприлюдненням такої інформації.

За розголошення комерційної таємниці працівники Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень несуть відповідальність, встановлену законом.

Позивач зазначив у позові та підтверджується матеріалами справи, що не дивлячись на неодноразові звернення до відповідача його представнику не було надано можливості ознайомитися з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, які надійшли від Національного антикорупційного бюро України до відповідача разом з зверненнями, та зробити з них копії, через що він до цього часу з ними не ознайомлений.

Так само матеріали справи не містять доказів того, що з даними матеріалами досудового розслідування кримінального провадження була ознайомлена інша особа, яка не була учасником справи №15-02/2019.

Також ТОВ «Теком-Лізинг» не зазначає у позові яким чином знаходження у відповідача матеріалів досудового розслідування кримінального провадження порушило його права та які саме.

Представник відповідача пояснив суду, що від позивача та інших осіб не надходило жодних заяв, щодо наявності в розпорядженні відповідача інформації з обмеженим доступ, яка б на його думку містила конфіденційну, службову інформацію ТОВ «Теком-лізинг».

Також позивач не зазначив в позові та матеріали справи не містять даних в який спосіб, де коли та які матеріали досудового розслідування кримінального провадження відповідач поширив, чи має намір поширити, тоді як позов містить вимоги щодо визнання протиправним поширення при розгляді справи №15-02/2019 матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000461 від 16.02.2017 року та зобов`язати відповідача утриматися від поширення вказаних матеріалів.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Фактично позивач вважає, що відповідач не мав право використовувати матеріали досудового розслідування які не витребовувались ним у Національного антикорупційного бюро України під час розгляду справи №15-02/2019, так як, дані матеріали отримані з порушенням Закону та не повинні бути використовуватися по справі №15-02/2019.

Проте судом не встановлено, що діями відповідача при одержанні від Антимонопольного комітету України, та використанні при розгляді справи № 15-02/2019 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000461 від 16.02.2017 року, отриманих від Національного антикорупційного бюро України порушені права ТОВ «Теком-Лізинг».

Судом встановлено, що позивачем в Господарському суді Одеської області по справі №916/103/20 оскаржувалось рішення відповідач від 12.12.2019 року №65/41-р/к в частині пунктів та рішення по вказаній справі не набрало законної сили.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України «Допустимість доказів» обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Таким чином, якщо позивач, вважає, що вказані документи не можуть бути доказами, то він мав право під час розгляду справи господарським судом заявляти відповідні клопотання перед судом щодо допустимості даних доказів та їх прийняття судом.

При цьому суд враховує, що позивач не оскаржує правдивість інформації яка містилась в матеріалах досудового розслідування, та предметом позову не є поширення відповідачем недостовірної інформації.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на положення Кримінально-процесуального кодексу України, так як він не є нормативно-правовим актом прийнятим відповідно до Законів визначених ст.3 Закону України «Про захист економічної конкуренції», тому не входить до складу законодавства про захист економічної конкуренції, виключно яким керуються у своєї діяльності органи Антимонопольного комітету України.

Також суд враховує, що відповідач є юридичною особою, та він отримав частину матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000461 від 16.02.2017 року за дорученням від голови Антимонопольного комітету України як складові матеріалів справи №143-26.13/86-18, який мав право передавати на розгляд територіальним відділенням справу яка знаходилась на розгляді іншого органу, та решту за дорученням голови Антимонопольного комітету України від 15.11.2018 року, а тому суд не вбачає неправомірних дій відповідача щодо одержання вказаних матеріалів від голови Антимонопольного комітету України.

Враховуючи те, що судом не встановлено порушення оскаржуваними діями прав, свобод, та інтересів ТОВ «Теком-Лізинг», а також відсутність поширення при розгляді справи №15-02/2019 матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000461 від 16.02.2017р. суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд враховуючи висновки щодо відмови у задоволенні позову, а також відсутності доказів понесення судових витрат від сторін, вважає, що підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕКОМ-ЛІЗИНГ до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету Україну про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматись від використання та поширення матеріалів досудового розслідування відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст..ст.293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 06.01.2021 року.

Суддя Іванов Е.А.

.