Справа № 932/11246/20
Суддя: Кіпчарський О. М.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/932/869/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кіпчарський О.М,, ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради та до ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

30.12.2020 року, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди надійшов у провадження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кіпчарського О.М.

Ознайомившись з адміністративним позовом і доданими до нього матеріалами, вважаю, що позов підлягає залишенню без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.8 ст.160 КАС України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При цьому, частиною 4 ст. 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 року, ухваленої у справі №543/775/17, Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше прийнятого висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Також в постанові від 18.03.2020 року у справі №543/775/17 Великої Палати Верховного суду зазначено, що разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в Україні складає 2102 грн. 00 коп. Тобто, судовий збір, що підлягає сплаті за звернення до суду з даним адміністративним позовом складає 420 грн. 40 коп. за кожну вимогу немайнового характеру.

Разом з цим, до адміністративного позову позивачем не додано документ про сплату ним судового збору у встановлених порядку і розмірі або надати докази, за якими позивач звільнений від сплати судового збору (підстави звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду передбачені ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Крім того, пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Частиною 3 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому розмірі і порядку або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У свою чергу, правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2001 року (далі Закон України «Про судовий збір»).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч.1 ст. 3 Закону).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем, встановлюється ставка - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

У разі коли у позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

ОСОБА_1 , зазначено у позовній заяві одна вимога немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру (стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень).

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01.01.2015 року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Дана правова позиція повністю узгоджується з постановою Верховного Суду по справі №761/11472/15-ц від 28 листопада 2018 року та відповідно Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01.01.2015 року.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає сплаті як за вимогу майнового характеру.

Суд зазначає, що у порушення приписів ч. 3 статті 161 КАС України, ОСОБА_1 , не надано квитанцію про сплату судового збору, тобто, враховуючи кількість позовних вимог та суму позову, позивачеві належить доплатити судовий збір у розмірі 840,80 гривень (420,40 за позовну вимогу не майнового характеру, та майнову вимогу (1% від 10000,00, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу = 420,40).

Вищевказані недоліки унеможливлюють вирішити питання щодо відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням вищевказаного, вважаю необхідним залишити даний адміністративний позов без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.122, 123, 159, 160, 161, 169, 242, 256, 286, 294, 295, 378 КАС України, суддя -

п о с т а н о в и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради та до ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

Копію ухвали негайно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що в разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві, що не є перешкодою для повторного звернення до суду після усунення обставин, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду не підлягає оскарженню і набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до положень ч. 2 ст. 256 КАС України.

Суддя О.М. Кіпчарський