Справа № 400/4029/19
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2021 р. м.ОдесаСправа № 400/4029/19
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Вербицької Н.В.,
судді Ступакової І.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Климовича Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправними та скасування постанов,-
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив:
- визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору №51505477 від 07.07.2016 року, прийняту головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Романчук В.Ю. в рамках виконавчого провадження №51505477;
- визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №53230719 від 03.01.2017 року, прийняту головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Романчук В.Ю. в рамках виконавчого провадження №53230719.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 18.03.2020 року Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу.

24.06.2020 року представник позивача подав до суду відзив на вказану вище апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року без змін.

11.12.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

У вказаній заяві представник позивача зазначає, що позивачем у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено до відшкодування 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з поданням відзиву відзиві на апеляційну скаргу, але під час ухвалення судом апеляційної інстанції постанови від 15.07.2020 року питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішено.

На підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 9000,00 грн. до відзиву на апеляційну скаргу були надані наступні документи:

- додаткова угода від 10.06.2020 року до договору про надання правової допомоги від 15.11.2019 року, що був укладений ОСОБА_1 та Адвокатським бюро Андрія Климовича;

- акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 15.06.2020 року;

- рахунок №16/06/20 від 15.06.2020 року на суму 9000,00 грн..

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 року питання щодо заявлених позивачем витрати на правову допомогу не було вирішено, то існують підстави для ухвалення у даній справ додаткового судового рішення з даного питання.

При вирішенні питання щодо відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З наведеного вбачається, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Положеннями ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents vs. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 та від 19.09.2019 року по справі №810/2760/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Досліджуючи надані документи стосовно витрат на правову допомогу, колегією суддів встановлено, що Додатковою угодою від 10.06.2020 року передбачено, що сторони домовились, що вартість послуг з надання правничої (правової) допомоги позивачу у П`ятому апеляційному адміністративному суді з підготовки відзиву на апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року є фіксованою та становить 9000,00 грн.. Також сторони домовились, що вартість послуг буде сплачена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Як вже зазначалось вище, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

В даному випадку в матеріалах справи не містяться докази фактичного понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн., у наданих документах зазначається про понесення цих витрат у майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст.325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Оскільки постанова апеляційного суду по даній справі ухвалена 15.07.2020 року, то позивач, відповідно до додаткової угоди від 10.06.2020 року мав оплатити рахунок №16/06/20 від 15.06.2020 року до кінця серпня 2020 року. Проте докази такої плати суду не надано, що не

Доводить факту реального понесення позивачем витрат на правову допомогу в сумі 9000,00 грн..

Виходячи з акту приймання-передачі послуг №2, адвокатом витрачено 6 годин для надання послуг, а вартість години становить 1500,00 грн. за розрахунком із загальної вартості послуг.

Проаналізувавши подібні справи та враховуючи, що правова допомога надана позивачу стосується подання відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів робить висновок, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. не є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу у даній справі на стадії апеляційного провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів робить висновок про наявність підстав для часткового відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням принципів справедливості, обґрунтованості, співмірності та пропорційності, у розмірі 1500,00 грн..

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За таких обставин заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.139, ст.143, ст.252, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Климовича Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Вербицька Н. В. Ступакова І.Г.