Справа № 812/483/16
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 812/483/16

адміністративне провадження № К/9901/67829/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів: Блажівської Н.Є., Яковенка М.М.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 у складі судді Смішливої Т.В. та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 у складі колегії суддів: Сіваченка І.В., Блохіна А.А., Шишова О.О. у справі №812/483/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганської області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - ОВПП ДФС України) звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 812/483/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (далі - ПАТ «Луганськтепловоз») до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганської області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії.

Заява обґрунтована тим, що ПАТ «Луганськтепловоз» з 01 січня 2018 року переведено на облік до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області), а тому ОВПП ДФС України на теперішній час позбавлений можливості виконати судове рішення у справі № 812/483/16.

На підставі викладеного, заявник просив замінити боржника у виконавчому провадженні ВП № 56374893 з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на Головне управління ДФС у Луганській області.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, заяву задоволено, замінено боржника у виконавчому провадженні № 56374893 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 812/483/16, виданого Луганським окружним адміністративним судом 28 грудня 2016 року, з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на Головне управління ДФС у Луганській області.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що в даному випадку має місце публічне правонаступництво Головного управління ДФС у Луганській області функцій Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо виконання рішення суду у справі № 812/483/16. Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби не виконано вчасно свого обов`язку щодо виконання судового рішення та надання до казначейського органу висновку про повернення надміру сплачених коштів, що не може бути підставою для позбавлення платника податків права, передбаченого пунктом 17.1.10 статті 17 Податкового кодексу України (далі - ПК України), на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом, та підставою для невиконання судового рішення.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у Луганській області подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

У відзиві на касаційну скаргу ОВПП ДФС України вказує про законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій та безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17.08.2016 в адміністративній справі № 812/483/16, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016, позовні вимоги ПАТ «Луганськтепловоз» задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС щодо неподання органу державної казначейської служби висновку про суми відшкодування ПАТ «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за грудень 2013 року; зобов`язано Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про відшкодування ПАТ «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2013 року у сумі 53943037,00 грн.

28 грудня 2016 року Луганським окружним адміністративним судом позивачу видано два виконавчих листа у справі № 812/483/16.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30.05.2017 замінено первісного відповідача, який є боржником за виконавчим листом у справі № 812/483/16, Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.05.2018 відкрито виконавче провадження ВП № 56374893 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 28.12.2016, про зобов`язання СДПІ ОВП у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про відшкодування ПАТ «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2013 року у сумі 53943037,00 грн.

Ухвалою суду від 09 липня 2018 року змінено спосіб виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 28.12.2016 у справі № 812/483/16 в частині зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС) подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про відшкодування ПАТ «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2013 року у сумі 53943037,00 грн на зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС) внести заяву ПАТ «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2013 року в сумі 53943037,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

До 31 грудня 2017 року ПАТ «Луганськтепловоз» перебувало як платник податків на обліку в Харківському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби від 26 вересня 2017 року № 632 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2018 рік» ПАТ «Луганськтепловоз» до реєстру великих платників з 01 січня 2018 року не входить.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 вересня 2018 року ПАТ «Луганськтепловоз» станом на 31 травня 2018 року перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області.

Реєстраційну частину облікової справи платника податків ПАТ «Луганськтепловоз» направлено до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області листом Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 04 січня 2018 року № 156/7/28-10-50-03-08.

У доводах касаційної скарги заявник цитує норми процесуального права, вказує на те, що відповідно до пункту 10.14 розділу Х Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням платник податків продовжує перебувати на обліку в такому органі з ознакою обліку за неосновним місцем обліку, а контролюючий орган стосовно платника податків продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування. Зазначає, що заявник проте не надав жодних доказів неможливості виконання ОВПП ДФС України судових рішень у справі №812/483/16. Крім того вказує, що ОДПП ДФС України на даний час діє та не ліквідований, а тому ГУ ДФС у Луганській області позбавлено повноважень формування та подання відповідному органу Державної казначейської служби України висновку про повернення надміру сплачених сум грошового зобов`язання, тобто виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом у справі №812/483/16.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (на момент звернення до суду із заявою) визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з пунктом 5 Порядку взаємодії територіальних органів ДФС України, місцевих фінансових органів та територіальних органів державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №1146, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Пунктом 10.14 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 (далі - Порядок №1588, на момент звернення до суду із заявою), встановлено, що після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням платник податків продовжує перебувати на обліку в такому органі з ознакою обліку за неосновним місцем обліку, а контролюючий орган стосовно платника податків продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування до: закінчення документальної перевірки та узгодження сум грошових зобов`язань за її результатами, якщо перевірка була розпочата; повернення надміру сплачених платежів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, або їх відшкодування платнику податків, якщо останній відповідно до поданих заяв чи податкових декларацій (звітів, розрахунків) претендує та має право на таке повернення чи відшкодування, у разі якщо до кінця бюджетного періоду спливає строк повернення або відшкодування і відповідно висновки щодо відшкодування виконані в повному обсязі; закінчення процедур судового оскарження сум грошових зобов`язань та інших справ адміністративного судочинства, крім випадків заміни такого контролюючого органу (як сторони або третьої особи в адміністративній справі) іншим контролюючим органом.

Контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) передає облікову справу платника податків та інші документи щодо адміністрування податків, зборів контролюючому органу за основним місцем обліку разом з одним примірником повідомлення за формою № 11-ОПП (із заповненим IV розділом) у такі строки: після закінчення бюджетного періоду стосовно платників податків, визначених у пункті 10.13 цього розділу; протягом двох робочих днів після зняття з обліку в інших випадках (пункт 10.15 Порядку №1588).

Відповідно до пункту 10.16 Порядку №1588 пакет документів включає: реєстраційну частину облікової справи платника податків (з описом) за весь період існування платника податків; звітну частину облікової справи платника податків (з описом), укомплектовану податковими деклараціями (звітами, розрахунками), та іншими документами справи, строк зберігання яких не сплив; довідку про стан розрахунків платника податків з бюджетом; дані про контрольно-перевірочну роботу (в тому числі реєстр складених контролюючим органом актів (довідок) перевірок із зазначенням в реєстрі дати та номера акта перевірки, виду перевірки, перевіреного періоду, структурного підрозділу, що здійснював перевірку, місця та строку зберігання матеріалів перевірки); документи щодо заходів із забезпечення погашення податкового боргу, якщо платник податків має податковий борг; інформацію щодо адміністративного або судового оскарження сум грошових зобов`язань та судових справ між контролюючими органами і платником податків за останні три роки.

Якщо в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (місцем проживання) продовжується адміністрування податків, зборів у випадках, визначених у пункті 10.14 цього розділу, то такий контролюючий орган може залишити у себе оригінали документів, необхідних для відповідних процедур адміністрування, а до контролюючого органу за новим місцезнаходженням (місцем проживання) передати їх засвідчені копії.

Після завершення відповідних процедур адміністрування до контролюючого органу за новим місцезнаходженням (місцем проживання) передаються оригінали документів, що залишались у контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (місцем проживання), інформація та документи за результатами таких процедур (пункт 10.20 Порядку №1588).

З аналізу вищевикладених норм убачається, що після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням платник податків продовжує перебувати на обліку в такому органі з ознакою обліку за неосновним місцем обліку, а контролюючий орган стосовно платника податків продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування до закінчення процедур судового оскарження сум грошових зобов`язань та інших справ адміністративного судочинства, крім випадків заміни такого контролюючого органу (як сторони або третьої особи в адміністративній справі) іншим контролюючим органом.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи наведені вище норми законодавства, обов`язок вжити заходи щодо відшкодування ПАТ «Луганськтепловоз» коштів у сумі 53 943 037, 00 грн залишається за ОВПП ДФС України до завершення процедури відшкодування в повному обсязі.

При цьому суди попередніх інстанцій, задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, не витребували в ОВПП ДФС України докази на підтвердження завершення процедури адміністрування щодо відшкодування за попереднім місцем реєстрації ПАТ «Луганськтепловоз», як не витребували і доказів передачі контролюючим органом за попереднім місцезнаходженням оригіналів документів та інформації і документів за результатами такої процедури до контролюючого органу за новим місцезнаходженням.

Крім того, суди не навели жодних мотивів на підтвердження можливості/неможливості виконання судового рішення саме ОВПП ДФС України, у зв`язку з передачею реєстраційної частини облікової справи ПАТ «Луганськтепловоз» до ДПІ у м. Сєвєродонецьку за місцезнаходженням платника, не вказавши при цьому, яким чином ця обставина впливає на виконання судового рішення.

Також суди не з`ясували, чи відповідає ОВПП ДФС України ознакам сторони, яка вибула, у зв`язку із чим на час здійснення виконавчого провадження позбавлений можливості вчиняти дії, спрямовані на виконання судового рішення, як і не перевірили, на якій стадії перебуває виконавче провадження, чи виконано воно та в якій частині.

Ураховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що заміна боржника - ОВПП ДФС України на ГУ ДФС у Луганській області у виконавчому провадженні є необхідною для належного виконання судового рішення у справі №812/483/16 та захисту прав ПАТ «Луганськтепловоз», а отже й про наявність правових підстав для задоволення поданої ОВПП ДФС України заяви.

За змістом частини 4 статті 9 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Указані вище обставини справи досліджені не в повному обсязі. Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги вказане та встановити обставини та дослідити докази, пов`язані з наявністю чи відсутністю підстав для заміни сторони виконавчого провадження у цій справі.

Згідно із статтею 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають, оскільки судами не з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

За правилами статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області задовольнити частково.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 812/483/16 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Cуддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді Н.Є. Блажівська

М.М. Яковенко