Справа № 462/7476/20
Суддя: Постигач О. Б.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/7476/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Постигач О.Б.

за участю секретаря Тимощук І.І.

представника позивача Медвідь В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Дума Андрій Іванович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постанову серії ДПО18 №988985 по справі про адміністративне правопорушення від 12.11.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу на користь держави в сумі 510 грн. скасувати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.11.2020 року о 09.40 год. у м. Львові по вул. Городоцькій, 169 його було зупинено працівниками УПП у Л/о за результатом чого було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО19 № 988985, що підтверджується копією відповідної постанови. Згідно даної постанови, водій керував транспортним засобом та пред`явив посвідчення водія країни США, яке на думку відповідача не відповідає міжнародному зразку, у якому вказана категорія класу А, яка не відповідає типу транспорту, чим на думку відповідача позивач порушив вимоги ч. 2 ст. 126 КУпАП. Зазначає, що він дійсно, керуючи транспортним засобом AUDI Q5 НОМЕР_1 , пред`явив працівникам поліції водійські права, які видані йому на території США, оскільки починаючи із 2015 року та по сьогоднішній день, він постійно працює та фактично проживає на території США, а на територію України приїжджає 2 рази на рік по 30-60 днів. На території США він працює водієм великогабаритного транспорту, а також безперешкодно їздить на легкових транспортних засобах із використанням саме вищевказаних водійських прав. Просить суд позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути адміністративну справу за правилами ст. 286 КАС України, про що повідомлено сторони.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічно наведеним в позовній заяві та просить таким задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, відзиву у встановлений судом строк не подав, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не скерував.

Третя особа в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходив з наступного.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до частини 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною 2 статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 12.11.2020 року серії ДПО18 № 988985 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно цієї постанови водій ОСОБА_1 12.11.2020 р. у м. Львові по вул. Городоцька, 169, керуючи транспортним засобом AUDI Q5 НОМЕР_1 , пред`явив посвідчення водія країни США, яке не відповідає міжнародному зразку, у якому вказана категорія зразка А не відповідає типу транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, за що ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, у зв`язку з чим до позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. /а.с. 6, 15/.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, одними з яких є порушення правил дорожнього руху, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Оскільки позивачем у позовній заяві не оспорювалися дії відповідача стосовно дотримання ним порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 279 КУпАП, тому суд вважає даний факт встановленим та таким, що не потребує доказування.

Судом також встановлено, що позивач на виконання вимоги відповідача пред`явив національне посвідчення водія, видане штатом Пенсильванія, США. Після чого відповідачем було повідомлено позивача про те, що він не має права керування транспортним засобом, оскільки таке посвідчення не відповідає міжнародному зразку, у зв`язку з чим його дії було кваліфіковано за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Під час розгляду справи позивач факту вчинення правопорушення не визнавав.

У матеріалах справи міститься копія водійського посвідчення позивача, яке було пред`явлено ним відповідачу під час події, № 31 014 099, видане 18.06.2019 року штатом Пенсильванія, США, дійсне до 30.07.2023 року, в якому літерами латинського алфавіту серед іншого зазначено його ім`я та прізвище, стать, також місце проживання. Категорія транспортних засобів, якими він має право керувати, вказана, як «CLASS: А».

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25 квітня 1974 року ратифіковано Віденську Конвенцію про дорожній рух від 1968 року.

Частиною 2 ст. 41 Конвенції про дорожній рух встановлено, що договірні сторони будуть визнавати будь-яке національне водійське посвідчення, складене їх національною мовою або на одній з їх мов або, якщо воно не складене на такій мові, супроводжуване завіреним перекладом; будь-яке національне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 6 Конвенції, будь-яке міжнародне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 7 Конвенції, дійсними на своїй території для керування автомобілем, що відповідає категорії чи категоріям транспортних засобів, на керування якими видане посвідчення, за умови, що вказане посвідчення є дійсним та що воно видане іншою договірною стороною чи одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на це цієї договірної сторони чи одним з її територіальних підрозділів.

Положеннями частини 8 додатку 6 Конвенції про дорожній рух встановлено, що національне водійське посвідчення договірних сторін може видаватися для керування транспортними засобами наступних категорій та підкатегорій: А, В, С, D, BE, СЕ, DE.

Відповідно до частини 9 додатку 6 Конвенції про дорожній рух на підставі національного законодавства в межах категорій А, В, С, СЕ, D та DE можуть вводитися наступні підкатегорії транспортних засобів, на керування якими може бути видано водійське посвідчення: А1, В1, С1, D1, С1Е, D1E.

Суд зазначає, що літери, якими позначені відповідні категорії транспортних засобів відповідно до Конвенції про дорожній рух 1968 року відрізняються від літер, якими позначені категорії транспортних засобів на території деяких штатів Сполучених Штатів Америки, зокрема на території штату Пенсильванія.

Сполучені Штати Америки не є договірною стороною Віденської Конвенції про дорожній рух 1968 року.

Також, суд звертає увагу, що Україною не було ратифіковано Женевську Конвенцію про дорожній рух 1949 року, учасником якої є Сполучені Штати Америки.

Згідно з п. 30 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Тобто, з аналізу п. 30 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», встановлено, що посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, надає право на керування транспортними засобами за умови наявності міжнародного посвідчення водія.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно з п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, позивачем, при пред`явленні посвідчення водія, виданого штатом Пенсильванія на його ім`я, не було враховано, що США не являються договірною стороною Віденської Конвенції про дорожній рух 1968 року, у зв`язку з чим указане посвідчення водія не відповідає вимогам даної Конвенції, зокрема, не містить відомостей про категорії транспортних засобів, які наведено в додатку 6.

Таким чином, з огляду на викладене та, враховуючи те, що позивач, виконуючи законну вимогу відповідача, на момент пред`явлення водійського посвідчення, виданого штатом Пенсильванія, США, не мав в наявності міжнародного посвідчення водія, суд вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Зміст ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідач мав усі законні підстави для винесення постанови серії ДПО19 № 988985 від 12.11.2020 року. Постанова обґрунтована, складена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування не підкріплені належними доказами та нормами законодавства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що викладені позивачем доводи не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні щодо порушення відповідачем норм матеріального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. А тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 245, 271, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №988985 від 12 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Суддя /підпис/ Постигач О.Б.

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.