Справа № 640/24702/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року м. Київ № 640/24702/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у місті Києві

до Комунального підприємства «Автотранспортник» Деснянської районної у місті Києві ради

про стягнення заборгованості у розмірі 541 072, 18 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у м. Києві (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Автотранспортник» Деснянської районної у місті Києві ради (далі також - відповідач), в якому просить надати дозвіл на погашення суми податкового боргу Комунального підприємства «Автотранспортник» Деснянської районної у місті Києві ради (код ЄДРПОУ - 32106047) за рахунок майна боржника, що перебуває у податковій заставі.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявний податковий борг на загальну суму 541 072, 18 грн. Позивач вживав заходи щодо погашення податкової заборгованості, визначені Податковим кодексом України, в тому числі звертався до суду з позовом про стягнення податкової заборгованості та надсилав податкові вимоги, однак, вказані заходи не призвели до надходження коштів до бюджету для погашення податкового боргу відповідачем, інкасові доручення повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках платника. З цих підстав позивач просить надати дозвіл на погашення усієї податкової заборгованості за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача відзиву на адміністративний позов не надав.

Разом з тим, 01 жовтня 2020 року через канцелярію суду відповідачем подано заяву про визнання адміністративного позову, де зазначено, що на підставі частини четвертої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України Комунальне підприємство «Автотранспортник» визнає позовні вимоги у справі №640/24702/19.

20 листопада 2020 року представником позивача подано клопотання про прискорення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до інформації про податковий борг від 26 листопада 2019 року №9297/9/26-15-10-04-19 Головного управління ДПС у місті Києві станом на 26 листопада 2019 року в інтегрованих картках платника - Комунального підприємства «Автотранспортник» Деснянської районної у місті Києві ради обліковується податковий борг на загальну суму 541 072,18 грн.

Згідно інформаційної довідки, КП «Автотранспортник» Деснянської районної у місті Києві ради, станом на 26 листопада 2019 року має новостворений податковий борг в сумі 541 072, 18 грн, а саме: за платежем 14060100 (податок на додану вартість) - 541 072, 18 грн., який виник в результаті несплати податкових зобов`язань, визначених платником самостійно та нарахованих контролюючим органом за результатами перевірок, несплати нарахованої пені. Заборгованість виникла 01 грудня 2009 року і є неперервною.

З метою погашення податкового боргу вжито наступних заходів:

- Сформовано та направлено рекомендованим листом з повідомленням першу податкову вимогу від 07 грудня 2009 року №1/2284, вручено представнику підприємства 22 грудня 2009 року, та другу податкову вимогу від 21 січня 2010 року №2/120, вручено представнику 03 березня 2010 року.

- Прийнято Рішення про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу від 03 квітня 2010 року №32.

- Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2010 року у справі №2а-13281/10/2670 позов заступника прокурора Деснянського району міста Києва в інтересах держави в особі ДПІ у Деснянському районі міста Києва про стягнення податкового боргу задоволено повністю.

- Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2012 року у справі №2а-18709/11/2670 за позовом ДПІ у Деснянському районі міста Києва про стягнення заборгованості задоволено повністю.

-Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року у справі №826/11182/13-а за позовом ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у місті Києві про стягнення заборгованості задоволено повністю.

- Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2015 року у справі №826/20687/14 за позовом Заступника прокурора Деснянського району міста Києва в інтересах держави в особі ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві до КП «Автотранспортник» про стягнення заборгованості задоволено частково.

- Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2015 року у справі №826/4360/15 позов ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна підприємства, яке перебуває в податковій заставі, задоволено (рішення суду виконано).

- Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2016 року у справі №826/8588/16 позов ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві про стягнення заборгованості задоволено повністю.

- Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2017 року у справі №826/17208/16 позов ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі, задоволено (рішення суду виконано).

- Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року у справі №826/16665 позов ГУ ДФС у місті Києві про стягнення заборгованості задоволено.

Контролюючим органом здійснювались заходи на погашення заборгованості, а саме були виставленні інкасові доручення (розпорядження) від 10 травня 2019 року №473/26-15-17-06-43, №476/26-15-17-06-43, №489/26-15-17-06-43, №478/26-15-17-06-43, від 11 травня 2019 року №494/26-15-17-06-43, №498/26-15-17-06-43, від 10 травня 2019 року №479/26-15-17-06-43, №490/26-15-17-06-43, №486/26-15-17-06-43, від 11 травня 2019 року №497/26-15-17-06-43, №493/26-15-17-06-43, від 10 травня 2019 року №477/26-15-17-06-43, №488/26-15-17-06-43, від 11 травня 2019 року №496/26-15-17-06-43, від 08 квітня 2019 року №420/26-15-17-06-43, від 10 травня 2019 року №487/26-15-17-06-43, №483/26-15-17-06-43, від 11 травня 2019 року №492/26-15-17-06-43, №495/26-15-17-06-43, №491/26-15-17-06-43, від 10 травня 2019 року №475/26-15-17-06-43, однак, зазначені інкасові доручення повернені без виконання.

Відповідно до актів опису майна від 27 листопада 2017 року №2 та від 08 березня 2018 року №2/26-15-17-06-35, складених на підставі рішення про опис майна у податкову заставу №32 від 03 квітня 2010 року, майно відповідача передано у податкову заставу.

Таким чином, заходи стягнення, вжиті позивачем, не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, а тому, позивач звернувся до суду з вимогою про надання дозволу на погашення податкового боргу відповідача за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пунктів 87.1, 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених вказаною статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених вказаним Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України, яка регулює питання змісту податкової застави, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених вказаним Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Отже, податковий борг може бути погашений як за рахунок грошових коштів так і за рахунок майна платника податків.

Згідно з статтею 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень вказаної статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 вказаної статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Згідно пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Пунктом 89.5 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Відповідно до підпунктів 95.1, 95.2, 95.3, 95.10 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

З метою реалізації майна, яке перебуває у податковій заставі, проводиться експертна оцінка вартості такого майна для визначення початкової ціни його продажу.

Така оцінка проводиться у порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до пункту 93.4 статті 93 Податкового кодексу України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 Податкового кодексу України таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Абзацом 2 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Податковим кодексом України визначено черговість вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу, а саме спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, та лише у разі їх недостатності погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника податку, що перебуває у податковій заставі.

Як вже встановив суд, позивач скерував у банки, які обслуговують рахунки відповідача, інкасові доручення про стягнення з рахунків підприємства податкового боргу, проте внаслідок вжитих заходів сума заборгованості не погашена.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач здійснив заходи щодо стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, на суму податкового боргу, який виник внаслідок несплати відповідачем податкового боргу.

Тобто, Головне управління ДПС у місті Києві належним чином здійснило усі необхідні заходи, що передують зверненню контролюючого органу до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

При цьому, суд враховує особливості процедури стягнення податкового боргу комунальних підприємств.

Так, згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Для цього орган державної податкової служби звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу. Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то податковий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 Податкового кодексу України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього». При цьому, особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 Податкового кодексу України.

Отже, передбачені статтею 96 Податкового кодексу України особливі механізми стягнення податкового боргу з комунального підприємства починають застосовуватися у випадку, коли контролюючий орган послідовно застосував усі передбачені статтею 95 Податкового кодексу України заходи (скерування податкової вимоги, стягнення коштів для погашення податкового боргу, отримання дозволу на реалізацію активів боржника, продаж майна підприємства, що перебуває у податковій заставі) і ці заходи не призвели до погашення податкового боргу.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 813/2851/17, від 24 квітня 2020 року у справі №822/1262/17.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог у повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву. Водночас, відповідно до вимог частини першої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з частиною четвертою статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Згідно з частиною шостою статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України суд (далі також - КАС України) не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Аналогічні приписи містяться в частині п`ятій статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами частини першої статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як зазначалося вище, на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання адміністративного позову.

Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, перевіривши зазначену заяву відповідача про визнання адміністративного позову на відповідність вимогам частин четвертої, шостої статті 47 та частин другої, четвертої-шостої статті 189 КАС України, суд зауважує, що заяву подано повноважною особою і ці дії не суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, беручи до уваги положення Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог та заяви про визнання адміністративного позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у місті Києві задовольнити повністю.

Надати Головному управлінню ДПС у місті Києві () дозвіл на погашення суми податкового боргу Комунального підприємства «Автотранспортник» Деснянської районної у місті Києві ради (код ЄДРПОУ - 32106047) за рахунок майна боржника, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Головне управління ДПС у м. Києві, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

Відповідач: Комунальне підприємство «Автотранспортник» Деснянської районної у місті Києві ради, 02097, м. Київ, вул. Радунська, буд. 18, .

Повне судове рішення 30.12.2020 року

Суддя Л.О. Маруліна