Справа № 620/2316/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2316/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач), в якому просила:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в призначенні та розрахунку пенсії відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017, 2018 та 2019 роки

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 14.05.2020 призначити та розрахувати позивачу пенсію, відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017, 2018 та 2019 роки, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та розрахунку пенсії відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017, 2018 та 2019 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 14.05.2020 призначити та розрахувати ОСОБА_1 пенсію, відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017, 2018 та 2019 роки.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його в цій частині скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що пенсія особі призначається лише один раз, а після цього особа має право перейти з одного виду пенсії на інший, а також, що підстави для застосування показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2017-2019 роки при розрахунку пенсії позивача відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області.

З 31.10.2011 року позивач отримувала пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 01.05.2020 року ГУ ПФУ в Чернігівській області переведено позивача на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 за матеріалами пенсійної справи з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки.

Позивач 14.05.2020 року звернулася до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою, в якій просила призначити пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

26.05.2020, позивач звернулася до ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо неправомірності призначення та обчислення розміру пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015 та 2016 роки.

Крім того, 26.05.2020 позивачем (в доповнення до заяви від 14.05.2020) подано до ГУ ПФУ в Чернігівській області заяву про призначення пенсії, у якій зокрема, просила призначити їй вперше пенсію за віком відповідно до частини другої ст. 40 Закону № 1058 із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року її звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а саме за 2017, 2018, 2019 роки.

Листами № 2500-0339-8/15438 від 08.05.2020, № 2500-0339-8/19666 від 02.06.2020 та № 1748-1698/Л-02/8-2500/20 від 18.06.2020 ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовило позивачу у призначенні пенсії відповідно до частини другої ст. 40 Закону № 1058 та розрахунку пенсії із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки (2017, 2018, 2019 роки), посилаючись на Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 та Закон № 1058, та повідомлено, що відповідно до вказаних змін законодавства позивача з 01.05.2020 року переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, оскільки розмір цього виду пенсії більший.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, дійшов висновку що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії вперше відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та розрахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за тири останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017-2019 роки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом № 1058-IV.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV) встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведення на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону № 3723-XIІ.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що до призначення пенсії за Законом України № 1058-ІV та, відповідно, виникнення спірних правовідносин, позивач отримувала пенсію за віком за Законом України «Про державну службу», яким передбачено інші підстави та порядок призначення пенсії.

Таким чином, отримуючи пенсію за віком за вказаним Законом, позивач не користувалася жодним із видів пенсій, передбачених Законом № 1058-ІV, а тому, звернувшись до відповідача із заявою про призначення їй пенсії, позивач використала право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону № 1058-ІV вперше.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 577/2457/17.

Враховуючи, що за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV позивач 14.05.2020 звернулася вперше, застосування в спірних відносинах норм частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV є безпідставним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 22 грудня 2015 року у справі № 21-4071а15 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Верховним Судом у постановах від 05 липня 2018 року у справі № 565/645/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 317/4184/16, від 31 травня 2019 року у справі № 344/7053/17 та № 263/16495/16-а та ін.

Таким чином, застосування при розрахунку позивачу пенсії за Законом № 1058-IV за його заявою від 14.05.2020 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки є безпідставним, оскільки такий показник мав бути врахований за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у 2020 році, тобто за 2017-2019 роки.

Згідно частини першої статті 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Таким чином, переведення (призначення) пенсії на умовах, передбачених Законом №1058-ІV може бути здійснене в автоматичному порядку, визначеному пунктом 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, коли розмір пенсії, розрахований за нормами цього Закону, є більшим, ніж розмір пенсії, отримуваної за іншим законом. У свою чергу, переведення (призначення) пенсії на умовах, передбачених Законом № 1058-ІV може бути здійснене також і власне за вибором пенсіонера.

Так, позивач реалізувала своє право вибору пенсії, подавши 14.05.2020 року заяву про її призначення на умовах Закону № 1058-ІV. Відмовляючи у призначенні такої пенсії із посиланням на її менший розмір та застосовуючи при цьому невірні показники середньої заробітної плати (доходу), відповідач порушив право позивача на вибір виду пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки позивач вперше звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV 14.05.2020 року, то при розрахунку заробітної плати для обчислення її пенсії необхідно застосовувати середню заробітну плату в Україні за 2017-2019 роки.

Таким чином, доводи апелянта щодо правомірності його дій при перерахунку пенсії позивача, а також його посилання на те, що позивачу не було здійснено призначення пенсії, а було переведено на інший вид пенсії, є необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи, що відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача з 14.05.2020 призначити позивачу відповідно до Закону № 1058-ІV пенсію за віком із застосуванням показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, за 2017-2019 роки.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині задоволених позовних вимог.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: