Справа № 140/17764/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

06 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/17764/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Берестечківська ОТГ про визнання протиправними та скасування відмови, наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Берестечківська ОТГ про визнання протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Волинській області видану наказом від 24.12.2020 №3-8376/15-20-СГ, визнання протиправним та скасування наказу від 31.12.2020 №58-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», в частині передачі у комунальну власність Берестечківської ОТГ земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:1081 та зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої за межами населених пунктів Мервинської сільської ради Горохівського району у відповідності до вимог Конституції України, Земельного кодексу України.

04.01.2021 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ГУ Держгеокадастру у Волинській області вчиняти дії щодо передачі (відчуження) земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:001:1081 Берестечківській територіальній громаді до вирішення справи в суді; заборонити Берестечківській територіальній громаді вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення з приводу земельних ділянок, які були передані з державної власності Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області у комунальну у відповідності до наказу від 31.12.2020 № 58-ОТГ; зупинити дію наказу від 31.12.2020 № 58-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі в комунальну власність земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:001:1081; заборонити реєструвати за собою право власності на земельні ділянки, вчиняти поділ, об`єднання, зміну даних земельних ділянок до винесення рішення по даній справі, а також до моменту вирішення даного спору позивач не затвердить проект, який пройшов перевірку на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, які здійснюється саме на етапі погодження такого проекту, такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору. Дана заява обґрунтована тим, що на думку позивача, передача земель створює загрозу того, що до моменту вирішення даного спору позивач не затвердить проект, який пройшов перевірку на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, які здійснюється саме на етапі погодження такого проекту, такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору. Відтак, позивач вважає, що ефективний захист порушених прав позивача у цій справі буде неможливим.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, розгляд заяви про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною четвертою статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Як передбачено частиною першою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

За приписами частин четвертої шостої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

За приписами пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Суд також враховує принципи, викладені у Рекомендаціях NR (89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, де вказано, що рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 26.04.2019 у справі №826/16334/18.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №3-8376/15-20-СГ від 24.12.2020 ГУ Держгеокадастру у Волинській області, який є предметом оскарження у справі, позивачу було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів Мервинської сільської ради Горохівського району, розмір земельної ділянки 2,000 га, кадастровий номер :00:001:1081, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

У свою чергу, 31.12.2020 ГУ Держгеокадастру у Волинській області видано наказ № 58-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», яким було наказано передати Берестечківській територіальній громаді, в особі Берестечківської міської ради Горохівського району у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 646,8497 га, згідно акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, що додається.

Серед земельних ділянок, що передаються згідно вказаного наказу наявна земельна ділянка № :00:001:1081.

Питання передачі земельних ділянок із державної до комунальної власності врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України № 1113 від 16.11.2020 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» (далі Постанова № 1113).

Вказаною Постановою, серед іншого, зобов`язано Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру забезпечити передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, щодо яких надано дозволи на розроблення документації із землеустрою, у разі, коли до 15 грудня 2020 р. документацію із землеустрою не подано на затвердження до територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до статті 117 Земельного кодексу України (пункт 4 Постанови № 1113).

З аналізу наведеної норми вбачається, що не підлягають до передачі у комунальну власність земельні ділянки, документацію із землеустрою яких подано на затвердження до територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру до 15.12.2020.

Відтак, дата подачі позивачем документації із землеустрою на затвердження до ГУ Держгеокадастру у Волинській області має істотне значення як для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, так і для вирішення даної справи в цілому. Отже, дана обставина підлягає встановленню в ході розгляду справи.

Позивач стверджує, що проект землеустрою щодо земельної ділянки № :00:001:1081 ним подано на затвердження до 15.12.2020. Однак, на підтвердження цієї обставини позивачем не надано жодних доказів, також неможливо встановити цю обставину з наявних в справі матеріалів.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення позову застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів унеможливить чи істотно ускладнить виконання рішення суду постановленого на користь позивача.

Суд зазначає, що виконання наказу № 58-ОТГ від 31.12.2020 в частині передачі земельної ділянки № :00:001:1081 з державної власності до комунальної має наслідком зміну власника земельної ділянки, а відтак, у випадку вирішення справи на користь позивача виконання рішення суду в частині зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Волинській області затвердити проект землеустрою буде неможливим, що суперечить засадам адміністративного судочинства в частині ефективного захисту порушеного суб`єктом владних повноважень права особи.

Таким чином, виходячи з характеру спірних правовідносин, сутністю яких є реалізація особою права на отримання земельної ділянки, суд вважає, що виконання наказу № 58-ОТГ від 31.12.2020 в частині передачі земельної ділянки № :00:001:1081 з державної власності в комунальну, до офіційного з`ясування всіх обставин справи, що мають істотне значення для вирішення спору та надання судом оцінки правомірності зазначеного наказу, у випадку постановлення рішення на користь позивача, істотно ускладнить відновлення порушених прав позивача.

При цьому судом враховано, що приписами Постанови № 1113 передбачено виключення щодо передачі окремих категорій земельних ділянок з державної власності в комунальну, тобто зобов`язання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру щодо передачі земельних ділянок не є безумовним та всеохоплюючим.

Крім того, при здійсненні судочинства суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006 зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні «Дорани проти Ірландії» від 31.07.2003 Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у вищевказаних рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Зважаючи на наведене, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ГУ Держгеокадастру у Волинській області вчиняти дії щодо передачі (відчуження) земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:001:1081 Берестечківській територіальній громаді та зупинення дії наказу від 31.12.2020 № 58-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі в комунальну власність земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:001:1081 до набрання законної сили рішенням у даній справі може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, а також унеможливить виконання рішення суду у разі його постановлення на користь позивача. Відтак, суд дійшов висновку про співмірність вимог заяви про забезпечення позову з обставинам справи, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи вищевказані норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що порушення права позивача на отримання земельної ділянки внаслідок ймовірно неправомірних дій відповідача, є необхідними підставами, які свідчать про обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову в частині заборони ГУ Держгеокадастру у Волинській області вчиняти дії щодо передачі (відчуження) земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:001:1081 Берестечківській територіальній громаді та зупинення дії наказу від 31.12.2020 № 58-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі в комунальну власність земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:001:1081 до набрання законної сили рішенням у даній справі. Крім того, у разі невжиття вказаних заходів забезпечення позову ймовірне настання негативних наслідків, для виправлення яких заявнику буде необхідно докласти значних зусиль у випадку задоволення судом адміністративного позову в подальшому.

Також суд зазначає, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Щодо вимог позивача забезпечити позов шляхом заборони Берестечківській територіальній громаді вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення з приводу земельних ділянок, які були передані з державної власності ГУ Держгеокадастру у Волинській області у комунальну у відповідності до наказу від 31.12.2020 № 58-ОТГ та заборони реєструвати за собою право власності на земельні ділянки, вчиняти поділ, об`єднання, зміну даних земельних ділянок до винесення рішення по даній справі, то такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки виходять за межі позовних вимог, а відтак є неспівмірними з правом, про захист якого просить позивач.

Керуючись статтями 150-151, 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Берестечківська ОТГ про визнання протиправними та скасування відмови, наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 67, ідентифікаційний код юридичної особи 39767861) вчиняти дії щодо передачі (відчуження) земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:001:1081 Берестечківській територіальній громаді до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Зупинити дію наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 31.12.2020 № 58-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі в комунальну власність земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:001:1081 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Роз`яснити учасникам справи, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. О. Андрусенко