Справа № 560/6094/20
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2020-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6094/20
РІШЕННЯ

іменем України

31 грудня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 06.04.2020 №Л-770/п/42-03/01-20 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України призначити та виплатити ОСОБА_1 інваліду II групи одноразову грошову допомогу у порядку та розмірі, визначеному відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України №4 від 11.01.2016 року та Закону України "Про Національну поліцію".

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до положень Закону України "Про Національну поліцію" та Наказу МВС України №4 від 11.01.2016, яким затверджено порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, має право на отримання одноразової грошової допомоги, як інвалід ІІ групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції. Вказав, що захворювання набув за час проходження служби в підрозділах Національної поліції України та ОВС, в наслідок чого був змушений звільнитись, у зв`язку з тим, що вони фактично унеможливлювали його подальшу трудову діяльність. Зазначив, що 27.02.2020 подав заяву до відповідача про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського відповідно до наказу МВС України від 11.01.2016 року №4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», однак отримав відмову у виплаті одноразової грошової допомоги на підставі п.4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки пройшло більше шести місяців після звільнення позивача із Національної поліції, а групу інвалідності встановлено з 21.02.2020.

Таке рішення відповідача вважає протиправним, тому звернувся в суд з вказаними позовними вимогами.

09.10.2020 у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що позивач звільнений зі служби в поліції наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 15.04.2019 № 75 о/с за п. 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ з 15 квітня 2019 року (на підставі рапорту позивача). Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.02.2020 до довідки серії АВ №0059569, виданої Хмельницькою обласною МСЕК Обласного центру медико-соціальної експертизи, довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 12.02.2020 Серія АГ №0050757, виданої Хмельницькою обласною МСЕК Обласного центру медико-соціальної експертизи та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ№ 0059569, виданої 21.02.2020 Хмельницькою обласною МСЕК Обласного центру медико-соціальної експертизи позивачу встановлено II групу інвалідності з 21.02.2020. Вважає, що у позивача відсутні дві з обов`язкових умов на призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме, причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, та інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_1 проходив службу в органах Національні поліції.

Наказом начальника генерала поліції третього рангу Коваля Є.О. від 15.04.2019 №75 о/с позивач звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) з 15.04.2019. Підстава рапорт ОСОБА_1 від 15.04.2019.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0059569 від 21.02.2020 та довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0059569 від 21.02.2020 Хмельницька обласна МСЕК встановила позивачу ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 70%, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції (довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0050757 від 21.02.2020).

Згідно протоколу засідання медичної військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" з установлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, каліцтв у колишніх працівників органів внутрішніх справ та НПУ № 22 від 14.06.2019 зазначено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції.

Відповідно до постанови медичної ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" №22, захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції.

27.02.2020 позивач звернувся до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України із заявою, з додатками, про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

25.03.2020 за результатами розгляду заяви з доданими до неї документами, відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з відсутністю правових підстав у призначенні та виплаті ОГД за пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (висновок від 25.03.2020), про що позивача проінформовано листом від 06.04.2020 за вих. № Л-77о/п/42-03/01-20.

Вважаючи відмову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України протиправною та такою, що порушує законні права, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, порядок проходження служби в Національній поліції України, а також їх соціальний захист визначає Закон України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 року (далі - Порядок №4).

Згідно з п. 2 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи.

Для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з п. 1, п. 2 розділу IV Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:

1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

3) у навчальних закладах - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Пунктом 3 розділу IV Порядку №4 рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Керівник територіального органу поліції у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову позивач вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Однак, суд звертає увагу, що п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19 вересня 2018 року у справі №373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі №296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №822/3788/17, від 03 вересня 2020 року у справі №822/1081/18.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції не внаслідок захворювання, у зв`язку з яким йому визначено інвалідність, а за власним бажанням на підставі рапорту.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивача було звільнено зі служби в Національній поліції наказом генерала поліції третього рангу Коваля Є.О. від 15.04.2019 №75 о/с, в той час згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0059569 від 21.02.2020 та довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0059569 від 21.02.2020, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 21.02.2020 року, тобто між датою звільнення зі служби в поліції та датою встановлення групи інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції) пройшло більше ніж шість місяців, що позбавляє права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про Національну поліцію».

Посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що виключні випадки, коли виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється передбачено статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію", є безпідставними, оскільки передбачені цією статтею випадки застосовуються в разі, якщо дотримано інші обов`язкові умови, передбачені статтею 97 цього Закону.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, оскільки причиною звільнення позивача з поліції не є хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, та між датою звільнення зі служби в поліції та датою встановлення групи інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції) пройшло більше ніж шість місяців, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Дана правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду від 25.05.2018 року справа № П/811/64/17, та від 05 лютого 2020 року справа №810/836/18.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки, позивач на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 31 грудня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10,Київ-01,МСП,01601 , код ЄДРПОУ - 40116086)

Головуючий суддя П.М. Майстер