Справа № 140/3829/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3829/19 пров. № А/857/14490/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог (суддя першої інстанції Костюкевич С.Ф., м. Луцьк, повний текст складено 20.10.2020),

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.08.2019 № та №, вимоги про сплату боргу від 08.08.2019 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 08.08.2019 №.

Представник відповідача 17.03.2020 за вх. 10298/20 подав клопотання про залишення позову в частині вимог без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу від 08.08.2019 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 08.08.2019 № за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги від 08 серпня 2019 року №Ф- та рішення від 08 серпня 2019 року № Головного управління ДПС у Волинській області залишено без розгляду.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження у справі, і якщо пропуск такого строку для суду є очевидним, такий позов підлягає залишенню без руху. Законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому приписи ст. 123 КАСУ передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску. Однак, суд не надав можливості, часу для подання позивачем заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та постановив оскаржувану ухвалу.

Апелянт звертає увагу, що до подання позовної заяви він оскаржив 28.08.2020 податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій в адміністративному порядку. Згідно рішення від 30.09.2019 № 3878/6/99-00-08-06-01 про результати розгля скарги, ДПС України в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2019 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2019 № - скаргу в частині оскарження вищевказаних виконавчих документів було залишено без задоволення. Згідно рішення від 28.10.2019 № 7183/6/99-00-08-05-04 про результати розгляду скарги, ДПС України в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 08.08.2019 № , № , № , № - скасовано ППР ГУ ДФС у Волинській області від 08.08.2019 № в частині податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 30637,66 грн. та штрафних санкцій у розмірі 7659,42 грн., № в частині податкового зобов`язання з військового збору на суму 2553,14 грн. та штрафних санкцій у розмірі 638,29 грн., в інших частинах зазначені ППР залишено без змін. Податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 08.08.2019 № , № були залишені без змін. Державна податкова служба Украї вказала, що зазначене рішення врахувати до рішення ДПС від 30.09.2019 № 3878/6/99-00-08-06-01. Оскільки рішенням від 28.10.2019 було скасовано ППР ГУ ДФС у Волинській області від 08.08.2019 № в частині податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 30637,66 грн. та штрафних санкцій у розмірі 7659,42 грн., № в частині податкового зобов`язання з військового збору на суму 2553,14 грн. та штрафних санкцій у розмірі 638,29 грн., так як сума акцизного податку не є доходом позивача, що в свою чергу впливає на суму донарахованого ЄСВ, яка передбачена вимогою ГУ ДФС у Волинській області від 08.08.2019 № Ф-, а саме про сплату недоїмки в розмірі 22 % за 2016 рік в сумі 37 446,03 грн. Рішення ДПС про результати розгляду скарги від 30.09.2019 № 3878/6/99-00-08-06-01 та рішення ДПС про результати розгляду скарги від 28.10.2019 № 7183/6/99-00-08-05-04 враховують одне одне. 12 грудня 2019 позивач отримав нові податкові повідомлення-рішення від 06.12.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем по податку на доходи фізичних осіб та № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір. Позовна заява до суду подана 23 грудня 2019 року, тобто в строк, який встановлений ст.122 КАС України.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У судовому засіданні позивач та його представник Супрунюк С.М. підтримали вимоги апеляційної скарги та надали пояснення, аналогічні викладеним в ній.

Представник відповідача Сахарчук А.А. заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що платник податків має право оскаржити рішення податкового органу в адміністративному і/або судовому порядку. При цьому оскарження такого рішення в адміністративному порядку, не позбавляє його права на судове оскарження з дотриманням строків, визначених абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI. Спірні вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення були отримані позивачем 19.08.2019. 28.08.2019 року позивач оскаржив в тому числі вимогу та рішення до вищестоящого контролюючого органу. Рішенням Державної податкової служби України від 30.09.2019 № 3878/6/99-00-08- 06-01 про результати розгляду скарги, ДПС України в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2019 року № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2019 року № , скаргу позивача залишено без задоволення. 03.10.2019 позивачем отримано рішення Державної податкової служби України від 30.09.2019 №3878/6/99-00-08-06-01. Згідно рішення від 28.10.2019 № 7183/6/99-00-08-05-04 про результати розгляду скарги, ДПС України в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 08.08.2019 № , № , № , № - скасувала податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 08.08.2019 № в частині податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 30637,66 гривень та штрафних санкцій у розмірі 7659,42 гривень, № в частині податкового зобов`язання з військового збору на суму 2553,14 гривні та штрафних санкцій у розмірі 638,29 гривень, в інших частинах зазначені ППР залишено без змін. Державна податкова служба України вказала, що зазначене рішення врахувати до рішення ДПС від 30.09.2019 № 3878/6/99-00- 08-06-01. Рішення ДПС про результати розгляду скарги від 28.10.2019 № 7183/6/99-00-08-05-04 позивач отримав 01 листопада 2019 року. Позивач з даним позовом звернувся до суду 23 грудня 2019 року, тобто, з порушенням десятиденного строку звернення для оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення. При цьому судом не взято до уваги посилання представника позивача, що йому ненадано достатнього строку для подання заяви про поновлення строку звернення в суд з позовом про скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій у зв`язку з пропуском цього строку з поважних причин, оскільки копія клопотання відповідача про залишення позову в частині вимоги та рішення без розгляду, була надана представнику відповідача для ознайомлення в судовому засіданні 05.10.2020 року і у зв`язку із цим розгляд справи було відкладено на 15.10.2020.

Суд вважає безпідставними покликання позивача на ту обставину, що рішенням ДПС України від 28.10.2019 № 7183/6/99-00-08-05-04 частково задоволено скаргу в частині оскарження податкових повідомлень-рішень та скасовано податкові зобов`язання по ПДФО та військовому збору, тому застосування спеціальної норми передбаченої Законом №2464-VI в частині встановлення терміну оскарження 10 днів на вимогу та рішення, так як рішення ДФС від 30.09.2019 та від 28.10.2019 про результати розгляду скарги є одним цілим, оскільки наведене твердження не є обставиною поважності пропуску спеціального строку для звернення до адміністративного суду в частині оскарження вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, ніж той, що визначений ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI, а відтак підлягає застосуванню спеціальний строк. Таким чином представником позивача поважність причин пропуску строку звернення з позовом не обґрунтовано і не підтверджено належними доказами.

Отже, виявлений після відкриття провадження факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та відсутність заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду за таких обставин має наслідком застосування положень частини третьої статті 123 цього Кодексу, а відтак відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України позов в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги від 08 серпня 2019 року №Ф- та рішення від 08 серпня 2019 року № належить залишити без розгляду.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною третьою статі 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Положеннями частини четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Відтак, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини 3, 4 статті 123 КАС України).

Із матеріалів справи видно, що представник відповідача 17.03.2020 подав клопотання про залишення позову в частині вимог, а саме про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу від 08.08.2019 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 08.08.2019 № без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Також 23.03.2020 року представником відповідача подано додаткові пояснення з приводу пропущеного строку.

У судовому засіданні суду першої інстанції представника позивача надав пояснення, що йому ненадано достатнього строку для подання заяви про поновлення строку звернення в суд з позовом про скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій у зв`язку з пропуском цього строку з поважних причин, однак суд не взяв такі поясненя до уваги, оскільки копія клопотання відповідача про залишення позову в частині вимоги та рішення без розгляду, була надана представнику відповідача для ознайомлення в судовому засіданні 05.10.2020 у зв`язку із цим розгляд справи було відкладено на 15.10.2020 року.

Також, у судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача зазначив, що рішенням ДПС України від 28.10.2019 7183/6/99-00-08-05-04 частково задоволено скаргу в частині оскарження податкових повідомлень-рішень та скасовано податкові зобов`язання по ПДФО та військовому збору, тому застосування спеціальної норми передбаченої Законом №2464-VI в частині встановлення терміну оскарження 10 днів на вимогу та рішення вважає безпідставним, так як рішення ДФС від 30.09.2019 та від 28.10.2019 про результати розгляду скарги є одним цілим.

Суд першої інстанції дійшов висновку про звернення з позовом після закінчення встановленого законом строку та залишив позов без розгляду.

Згідно з ч. 13 ст. 171 КАС України суддя встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, у випадку встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду та з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд має надати позивачу можливість подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності причин такого пропуску.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.12.2020 у справі № 560/2727/19.

Як слідує з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про звернення з позовом після закінчення встановленого законом строку та залишив позов без розгляду, не надавши позивачу можливість подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності причин такого пропуску, чим порушив вимоги статті 123 КАС України.

Суд апеляційної інстанції зауважує що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №4 75/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відтак, судове рішення суду про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог є передчасним, оскільки застосовані судом першої інстанції наслідки не були пропорційні, обмежили право доступу до суду і стали перешкодою для захисту прав позивача.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, а тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог у справі 140/3829/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 05.01.2021 у зв`язку з тимчасовою відсутністю судді Качмара В.Я.