Справа № 540/3918/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3918/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №62989158 від 09.09.2020 рю,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням позовної заяви в уточненій редакції, просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни від 09.09.2020 р. про відкриття виконавчого провадження № 62989158 з виконання виконавчого напису № 18388 від 14.08.2020 р., виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність "Вердикт Капітал" заборгованості у розмірі 20918,37.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наприкінці жовтня 2020 року з реєстру боржників позивачка дізналась про наявність виконавчого провадження №62989158 щодо неї.

24.11.2020 року надійшла відповідь приватного виконавця, з якої позивачці стало відомо про існування оскарженої в рамках даної справи постанови приватного виконавця.

Вказану постанову позивачка вважає протиправною з огляду на те, що її місце реєстрації та проживання, а також місцезнаходження її майна не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Малкова Марія Вікторівна здійснює діяльність.

З огляду на викладене, позивач просить визнати протиправними та скасувати вищевказані постанови.

Ухвалою суду від 24.12.2020 року провадження у справі відкрито, справу визначено розглядати в порядку письмового провадження з дотриманням вимог ст. 287 КАС України, зокрема, щодо скорочених строків розгляду зазначеної категорії справ.

Положеннями ч.4 ст.287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

З урахуванням того, що ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі направлена засобами електронної пошти на адреси кожного з учасників справи 24.12.2020 року (підтвердження містять матеріали адміністративної справи), суд вважає таких осіб належним чином повідомленими про місце судового розгляду та порядок в якому буде розглянута справа.

Частинами 2 та 3 статті 268 КАС України передбачено, що учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, з урахуванням скорочених строків розгляду справ даної категорії та відсутності клопотань сторін про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Також, суд зазначає, що відповідач у визначений судом строк відзиву не подав, про наявність поважних підстав його неподання суд не повідомив, що згідно приписів ч.6 ст. 162 КАС України має наслідком вирішення справи за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

09.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62989158 на підставі виконавчого напису № 18388 виданого 14.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал заборгованості у сумі 20918,37 грн.

Вищевказана постанова містить наступну інформацію щодо боржника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Вважаючи, що у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття виконавчого документа до виконання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404 передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Вимоги до виконавчого документа визначені ст.4 Закону № 1404.

При цьому, відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст.25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 р. № 1403-VIII (далі - Закон № 1403) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом п.10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених ст.24 Закону № 1404.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону № 1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Таким чином, приватний виконавець вправі приймати до виконання виконавчі документи щодо боржників - фізичних осіб виключно у випадку, якщо місце проживання, перебування боржника або місце знаходження його майна знаходяться у межах його виконавчого округу.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (ч.1 ст. 24 Закону № 1404).

За змістом ст.26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином виконавче провадження ініціюється стягувачем, право вибору, за умови наявності повноважень на вчинення виконавчих дій у кількох виконавців, належить стягувачу. Виконавчий документ є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Закон №1404 не передбачає права виконавця ставити під сумнів відомості, зазначені у виконавчому документі.

В даному конкретному випадку виконавче провадження розпочато на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем відносно боржника за кредитним договором 630184262 від 03.08.2014 року, укладеним з Акціонерним товариством "Альфа-Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 є товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал".

Боржником за виконавчим написом зазначено ОСОБА_4 . Місцем проживання боржника визначено: АДРЕСА_1 .

Виконавчий напис відповідно п.3 ч.1 ст. 3 Закону №1404 є виконавчим документом. Доказів його скасування або оскарження позивачем до суду не надано, отже він є чинним.

Незгода позивачки з відомостями, наведеними в даному виконавчому документі чи її твердження про наявність в ньому інформації, що не відповідає дійсності, не підлягає оцінці в рамках даної адміністративної справи, а є предметом розгляду в справі щодо оскарження цього виконавчого напису як і доводи позивачки про відсутність в неї зобов`язань за кредитним договором.

Таким чином, в разі якщо позивачка вважає протиправним виконавчий напис на підставі якого здійснюється стягнення, належним способом судового захисту її прав є цивільний позов про його скасування.

Натомість, наразі, має місце ситуація, в якій виконавець здійснював примусове виконання чинного виконавчого документа, керуючись визначеними в ньому відомостями.

Згідно приписів ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно п.3 глави 16 наведеного порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

З аналізу викладеного вбачається, що вчинення виконавчого напису (складення виконавчого документа) перебуває в межах повноважень відповідного нотаріуса, як і відповідальність за правильність наведених в ньому даних.

Закон №1404 не передбачає права виконавця ставити під сумнів відомості, зазначені у виконавчому документі.

Окрім наведеного, суд звертає увагу на приписи ст.28 Закону №1404, за яких боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Також, ст. 57 Закону №1404 вважається, що сторона ознайомлена з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

З системного аналізу наведених норм Закону №1404 слід дійти висновку, що законодавець презюмує достовірність адрес, вказаних у виконавчому документі та в ряді наведених правових ситуацій вважає обов`язок державного виконавця щодо надіслання документів виконавчого провадження виконаним в разі надіслання поштових відправлень за такою адресою.

В додаток до викладеного, суд звертає увагу на приписи пункту 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, яка передбачає, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ/копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

Тобто, наведене положення Інструкції передбачає обов`язок виконавця перевіряти відомості щодо боржника, наведені стягувачем в інших, окрім виконавчого документа заявах в разі якщо вони суперечать відомостям виконавчого документа. Обов`язок перевіряти відомості виконавчого документа Інструкцією не передбачений.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. надійшов виконавчий документ - чинний виконавчий напис № 18388 від 14.08.2020 року, у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу передбачених ч.4 ст.4 Закону №1404, у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність постанова приватного виконавця від 09.09.2020 року ВП № 62989158, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд повторно звертає увагу ОСОБА_1 , що в разі дійсної відсутності в неї боргу, щодо якого складено виконавчий напис нотаріуса, належним способом захисту її прав, у тому числі й щодо примусового виконання цього напису, буде судове оскарження відповідного виконавчого документа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 105000000