Справа № 226/2754/20
Суддя: Клепка Л. І.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/2754/20

Провадження № 2-а/226/3/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.,

за участю секретаря Тіссен О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Задоєнка О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2020року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обгрунтування вимог зазначив, що 11.11.2020року старшим сержантом СРПП Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Кутнім Д.С. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51грн. Зазначаючи на те, що постанова є протиправною та незаконною, просить суд вказану постанову скасувати. В обґрунтування своїх доводів вказує, що 11.11.2020року він, рухаючись на автомобілі BMW, реєстраційний знак НОМЕР_1 по провулку Шкільному в м.Мирноград, зупинився на перехресті. Перед ним зупинився патрульний автомобіль, з якого вийшли співробітники поліції, які не представившись та не пояснивши причини зупинки, стали вимагати від нього надати їм посвідчення водія, технічний паспорт та з незрозумілих причин - страховий поліс, а після цього здійснили незаконний обшук обшукали його, його пасажира та автомобіля і змусили пересісти в службовий автомобіль та поїхати з ними: спочатку до Мирноградської міської лікарні, а потім - до наркологічного диспансеру, де в нього були відібрані біологічні зразки для визначення стану сп`яніння, які в подальшому були відправлені на дослідження в м.Краматорськ, та за допомогою наданого самим поліцейським тесту «Снайпер» змусили його пройти і цей тест. Після цього, приблизно о 14 годині, повернулися до місця зупинки автомобіля, де інспектором СРПП Кутнім Д.С. без з`ясування обставин адміністративного правопорушення та з порушенням процесуальної процедури, визначеної статтами 268,278-280 КУпАП було складено відносно нього постанову про притягнення його до відповідальності за ст.121 ч.5 КУпАП за те, що ніби-то він 11.11.2020року о 12 год.40хв. керував автомобілем, не будучи пристебнутим ременем безпеки. Вказуючи на те, що до адміністративної відповідальності його притягнуто незаконно, так як Правил дорожнього руху він не порушував, та звертаючи увагу суду на те, що працівник поліції Кутній Д.С., яким щодо нього винесено постанову за порушення п.2.3 (в) Правил дорожнього руху, взагалі не міг бачити, чи використував він під час керування транспортним засобом паски безпеки, так як його зупиняв інший працівник поліції, та що постанова винесена щодо нього після 14.00год. з зазначенням у ній часу 12год.40хв. і будь-якого підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення не містить, позивач просить суд вказану постанову скасувати.

В судовому засіданні позивач, обгрунтовуючи свої вимоги викладеними у позові доводами, свою позицію підтримав і, вважаючи винесену відносно нього постанову незаконною, просив її скасувати.

Представник відповідача Задоєнко О.В. проти заявленого позову заперечував, вважав дії працівника поліції Кутнього Д.С. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП правомірними, такими, що узгоджуються з вимогами Закону України «Про Національну поліцію», а винесену ним постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.5 КУпАП - законною, так як в діях ОСОБА_1 міститься склад вказаного адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив зазначені позивачем доводи, пояснивши суду, що 11.11.2020року він в якості пасажира їхав з позивачем ОСОБА_1 на автомобілі і на перехресті їх зупинили співробітники поліції, які змусили їх переїхати в інше місце, щоб не перешкоджати руху. Причину зупинки не пояснили. Коли водій ОСОБА_3 виконав їх вимогу, вони стали вимагати в нього посвідчення водія та документи на автомобіль, а коли він передав їм документи, то віддавати назад їх не стали, вимагаючи від нього поїхати з ними у медичний заклад. Повернулися після 14 години і склали відносно ОСОБА_3 постанову про те, що він начебто керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременями безпеки, що не відповідає дійсності. Крім того, підтвердив зазначені позивачем неправомірні дії працівників поліції, які здійснили незаконний обшук їх обох та обшук автомобіля. Також пояснив, що інспектор СРПП Кутній не зупиняв їх автомобіль, не бачив, хто сидів за кермом автомобіля, оскільки підійшов до них вже пізніше, коли вони з ОСОБА_3 стояли біля автомобіля.

Вислухавши позиції сторін та надавши правову оцінку встановленим обставинам і дослідженим доказам, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно постанови серії БАБ №332279 від 11.11.2020року, складеної поліцейським СРПП Мирноградського ВП Кутнім Д.С., водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.5 КУпАП за порушення ним п.2.3 «в» Правил дорожнього руху України. Як слідує з вказаної постанови, ОСОБА_1 11.11.2020року о 12.40год. по провулку Шкільному в м.Мирноград Донецької області керував автомобілем BMW, реєстраційний знак НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим пасками безпеки.

Спірним є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ст.19 КАС України, поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015року №1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно пункум 2.3 п. «в» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки) користуватися ними і не перевозити псажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, згідно ч.5 ст.121 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Проте, як встановлено під час судового розгляду справи, жодного доказу на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та спростування доводів позивача відповідачем не надано, відеозапису, який за умови належного використання технічних засобів міг би бути використаний для доведення винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем суду не надано. Який технічний засіб використовувався при фіксуванні правопорушення в постанові не зазначено, а запис у графі 7 постанови «до постанови додається відео» сам по собі не може бути джерелом доказів. До того ж, представник відповідача в судовому засіданні визнав, що оглянутий ним під час підготовки до розгляду справи відеозапис, витребуваний ним у інспектора СРПП Кутнього Д.С., фіксації правопорушення не містить, тому необхідності у наданні його суду, як доказу, він не вбачав.

Згідно п.1ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Орган (посадова особа), відповідно до ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Так як всупереч вимогам ч. 2 ст.77 КАС України відповідачем не надано суду доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, і правомірність прийнятого інспектором СРПП Кутнім Д.С. рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не доведено, суд погоджується з доводами позивача про недотримання інспектором поліції вимог ст.ст.268,278,279,280 КУпАП при складанні постанови та безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з недоведенням його вини. Отже, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так як суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати у справі, понесені ОСОБА_1 при зверненні до суду, які складаються з судового збору в розмірі 420,40 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Донецькій області.

Керуючись ст.ст.7-11,77,242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до Головного Управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, код за ), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Постанову поліцейського СРПП Мирноградського ВП Покровського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області Кутнього Дениса Сергійовича серії БАБ №332279 від 11листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, сплачений позивачем по квитанції 0.0..1 від 17.11.2020 на розрахунковий рахунок UA0005034 отримувач: Мирноградське УК/м.Мирноград /22030101, банк отримувача: Казначейство України, МФО 834016, код платежу 22030101, .

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І.Клепка