Справа № 380/8455/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8455/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України, відповідач 1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС України у Львівській області, відповідач 2) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України "Про міліцю", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850, виходячи з наявності в нього права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності, з 22.04.2020, з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв`язку з встановленням 22.04.2020 ІІІ групи інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги. У зв`язку з цим, позивач звернувся до ГУ МВС України у Львівській області із заявою для призначення одноразової грошової допомоги. В подальшому вказані документи були скеровані до МВС України для прийняття рішення. Однак, листом від 27.08.2020 №28355/15-2020 вказані матеріали були повернуті до ГУ МВС України у Львівській області, а подальшому ГУ МВС України у Львівській області листом №187 від 07.09.2020 повернуло документи щодо призначення одноразової грошової допомоги на підставі того, що медико - соціальна експертиза проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико - соціальну експертизу колишнім працівникам міліції.Вважаючи таке повернення безпідставним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 13.10.2020 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді від 27.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

24.11.2020 від відповідача - МВС України надійшов відзив на позовну заяву (вх. №62752). Зазначив, що саме лише подання позивачем передбачених п.7 Порядку документів не свідчить про наявність у нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги. В компетенції МВС України є аналіз та дослідження змісту таких документів. У разі наявності невідповідності, а також суперечності, або неповноти наявної в них інформації щодо обставин отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС будь - якого рішення, чи то про виплату одноразової грошової допомоги чи про відмову у виплаті такої. Наголосив, що при проведенні медико - соціальної експертизи працівники закладів охорони здоров`я МВС не залучалися. У зв`язку з цим, вважає рішення МСЕК щодо причинного зв`язку з захворюванням ОСОБА_1 у зв`язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ не прийнятим. Підсумовуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

27.11.2020 від відповідача - ГУМВС України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №63609). Представник зазначив, що листом від 07.09.2020 за № 187 ОСОБА_1 повідомлено, що його матеріали повернуто до Ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області на доопрацювання. Одночасно позивача повідомлено про необхідність прибути до ГУМВСУ у Львівській області для отримання поданих документів на руки з метою виключення їх втрати та для усунення недоліків. Наголосив, що станом на час отримання позовної заяви ОСОБА_1 повторно не звертався до Ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області з пакетом документів для підготовки висновку та скерування до МВС України. Таким чином, Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Львівській області у справі в повній мірі вжито заходів та дотримано процедури скерування та розгляду матеріалів щодо прийняття/відмови рішення про виплату/відмову у виплаті ОГД позивачу. Проте, позивачем недоліків усунуто не було, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття рішення про виплату ОГД. Підсумовуючи наведене, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

27.11.2020 позивач подав відповідь на відзив МВС України (вх. №10777 ел.). Зазначив, що відповідно до п. 4 Положення про медико - соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Утворення, реорганізація та ліквідація Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, Кримської республіканської, обласних, центральних міських, міських, міжрайонних, районних медико-соціальних експертних комісій та призначення і звільнення їх керівників визначається Положенням про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ та Положенням про Кримський республіканський, обласний, Київський та Севастопольський міський центр (бюро) медико-соціальної експертизи, які затверджуються МОЗ. Пунктом 10 вказаного Положення передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального профілю та спеціалізованого профілю. Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог. Порядок участі представників Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості та інших працівників соціальної сфери затверджується МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики. Підсумовуючи наведене, позивач наголосив, що жодних спеціальних вимог до проведення медико - соціальної експертизи колишнім працівникам поліції, чи комісіями спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники МВС Положенням не передбачено.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ МВС України у Львівській області №0082 о/с від 29.11.2007 ОСОБА_1 звільнено у запас з 01.12.2007 за підпунктом "ж" (за власним бажанням).

В подальшому наказом ГУ МВС України у Львівській області №94ДСК о/в від 25.12.2007 в наказ ГУ МВС України у Львівській області №0082 о/с від 29.11.2007 було внесено зміни, а саме змінено причину звільнення на підпункт "б" (через хворобу).

22.04.2020 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності, з метою отримання одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до ГУ МВС України у Львівській області із заявою для призначення одноразової грошової допомоги.

З матеріалів справи видно, що вказані документи були скеровані до МВС України для прийняття рішення.

Судом встановлено, що листом від 27.08.2020 №28355/15-2020 вказані матеріали були повернуті до ГУ МВС України у Львівській області на підставі того, що медико - соціальна експертиза проведена з порушенням п. 10 Положення про медико - соціальну експертизу колишнім працівникам міліції.

В подальшому, ГУ МВС України у Львівській області листом №187 від 07.09.2020 повернуло документи щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу з аналогічних підстав.

Вважаючи таке повернення безпідставним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

02.07.2015 прийнято Закон України "Про Національну поліцію", згідно з п. 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання п. 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", що набрала чинності 31.10.2015 (далі - Порядок №850).

Пунктом 1 Порядку №850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку № 850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності.

Судом встановлено, що відповідно довідки №011462 від 22.04.2020 позивачу було проведено первинний огляд та встановлено ступінь втрати працездатності 50%, захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно виписки з акта огляду медико - соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААБ №333795 від 22.04.2020, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Тобто, із цього часу в позивача виникли підстави, які згідно п. 3 Порядку № 850 надають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, яка передбачена для ІІІ групи - 150 - кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до п. 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку № 850).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до ГУ МВС України у Львівській області із заявою для призначення одноразової грошової допомоги.

Вказані документи були скеровані до МВС України для прийняття рішення.

Водночас, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що МВС України листом від 27.08.2020 №28355/15-2020, а в подальшому ГУ МВС України у Львівській області повернули матеріали для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

У листі від 27.08.2020 №28355/15-2020 зазначалося про те, що медико - соціальна експертиза проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико - соціальну експертизу, затвердженого постановою кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009.

Аналізуючи наведене, суд зазначає, що Положення про медико - соціальну експертизу, затвердженого постановою кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 (далі - Положення №1317) визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Відповідно до п. 5 Порядку №1317 передбачено, що комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

Згідно п. 6 цього Порядку передбачено, що висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Пунктом 10 вказаного Положення передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального профілю та спеціалізованого профілю. Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог. Порядок участі представників Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості та інших працівників соціальної сфери затверджується МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики.

Отже, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вказаний Порядок жодних спеціальних вимог до проведення медико - соціальної експертизи колишнім працівникам поліції, чи комісіями спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники МВС Положенням не передбачено.

Суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку про те, що чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні такої допомоги.

Разом з тим, Міністерство внутрішніх справ України, не прийнявши за результатом розгляду документів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги жодного з зазначених вище рішень, всупереч п. 9 Порядку №850 повернуло матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачеві без прийняття рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30.01.2018 у справі № 822/1579/17 та в постанові від 03.10.2018 №361/7249/18, і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, за результатами розгляду вказаної справи, суд дійшов висновку, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, та бути адекватним наявним обставинам.

Вказане правозастосування відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду постанова від 12.12.2019, справа №826/7380/15, провадження № 11-778апп18, постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі №821/466/16.

Отже, належним способом відновлення порушеного права, який має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, є зобов`язання розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності III групи з 22.04.2020 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №5б5-ХІІ, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, виходячи з наявності в нього права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, суд зазначає наступне.

Суд наголошує, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Суд зазначає, що позивач в обґрунтування вищевказаної вимоги жодних доказів того, що ГУ МВС України у Львівській області може ухилятися від повторного скерування до МВС України документів для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, не надав, так само як і доказів того, якими діями чи бездіяльністю була заподіяна шкода правам позивача.

Крім того, суд враховує пояснення представника ГУМВС України у Львівській області, що викладені у відзиві про те, що станом на час отримання позовної заяви ОСОБА_1 повторно не звертався до Ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області з пакетом документів для підготовки висновку та скерування до МВС України.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні вказаної вимоги, оскільки вважає таку вимогу передчасною.

Отже, з огляду на встановлені в цій справі обставини з правовим регулюванням спірних відносин, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наслідком розгляду справи, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 73-77, 139, 244-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України "Про міліцю", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850, виходячи з наявності в нього права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності, з 22.04.2020, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.01.2021

Суддя Потабенко В.А.