Справа № 480/7249/20
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2020 року Справа № 480/7249/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Воловика С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7249/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не нарахування ОСОБА_1 надбавки до пенсії непрацюючим особам з інвалідністю, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів, відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб за період з 25 квітня 2020 до 01 серпня 2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату надбавки до пенсії непрацюючим особам з інвалідністю, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів, відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" за період з 25 квітня 2020 до 01 серпня 2020.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 25 квітня 2020 року позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до п. "б" ст.21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". При цьому, на його утриманні знаходиться неповнолітня донька, а відтак позивач має право на встановлення надбавки на утримання неповнолітньої дитини віком до 18 років.
На переконання ОСОБА_1 , дії відповідача щодо не нарахування надбавки до пенсії непрацюючим особам з інвалідністю, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів, відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб за період з 25 квітня 2020 по 01 серпня 2020 є протиправними, оскільки дотримані всі вимоги встановлені законодавством для здійснення виплати вказаної вище надбавки. В зв`язку з цим, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 06.11.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/7249/20, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з 03.12.2020, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області з позовними вимогами не погодилось, у відзиві на позовну заяву (а.с.32) зазначило, що зважаючи на те, що документи на встановлення надбавки на утримання неповнолітньої дитини віком до 18 років, надані до управління в липні поточного року, відповідно надбавка на непрацездатного члена сім`ї встановлена відповідно до вимог ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 01 серпня 2020 року, а підстави для нарахування надбавки, починаючи з 25 квітня 2020 року відсутні.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , з 25 квітня 2020 року призначена пенсія по інвалідності відповідно до п. "б" ст.21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
Позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування надбавки до пенсії на утримання неповнолітньої дитини віком до 18 років (а.с.14,15).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ).
У відповідності до п. «а» ч.1 ст.24 Закону №2262-ХІІ до пенсії по інвалідності, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: надбавка непрацюючим особам з інвалідністю, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку до пенсії по інвалідності на непрацездатного члена сім`ї за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.
Згідно з п. «а» ст. 30 Закону №2262-ХІІ непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.
Отже, позивач, на утриманні якого на момент призначення пенсії перебували непрацездатні членів сім`ї (неповнолітня дитина), згідно з п. «а» ч.1 ст.24 Закону №2262-ХІІ має право як непрацююча особа на надбавку до пенсії в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - на кожного непрацездатного члена сім`ї.
Відповідно до п.1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Згідно з п.9 Порядку №3-1 для призначення надбавки на непрацездатних членів сім`ї (відповідно до пункту "а" статті 16 та пункту "а" статті 24 Закону) подаються такі документи: заява; довідка уповноваженого органу за місцем проживання про склад сім`ї; копія свідоцтва про народження дитини; копія свідоцтва про шлюб; довідка з навчального закладу про навчання; копія трудової книжки або довідка органів державної податкової служби про облік платника податків - суб`єкта підприємницької діяльності.
Відповідно до п.16 Порядку №3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії:
перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів;
перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Як вбачається з матеріалів справи, ні позивачу, ні Головному управлінні Національної гвардії України не було запропоновано надати додаткові доку
Суд вважає, що, в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на нарахування надбавки на непрацездатного члена сім`ї, саме з дати призначення пенсії 25.04.2020, оскільки відповідачем не було запропоновано Головному управлінню Національної гвардії України надати додаткові документи для призначення надбавки до пенсії, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг вплинути.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не нарахування надбавки до пенсії непрацюючим особам з інвалідністю, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів, відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб за період з 25 квітня 2020 по 01 серпня 2020 не відповідають критеріям, встановленим ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В даному випадку, в якості підтвердження здійснення витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 надав договір про надання правничої допомоги від 21.10.2020, укладений з адвокатом Дубровною В.В. (а.с. 38), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.41), ордер (а.с. 40), акт приймання-передачі виконаної роботи від 21.10.2020 (а.с.43) та квитанцію від 08.12.2020 (а.с.42).
Таким чином, суд зазначає, що наданими представником позивача документами, фактичний обсяг витрат, які сторона сплатила у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги підтверджено належними та допустимими доказами на загальну суму 1 500,00 грн., а тому суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не нарахування ОСОБА_1 надбавки до пенсії непрацюючим особам з інвалідністю, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів, відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб за період з 25 квітня 2020 до 01 серпня 2020.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик