Справа № 200/11224/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2020 р. Справа№200/11224/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

1 грудня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення від 13 жовтня 2020 року №172 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1); про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1) від 12 жовтня 2020 року із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №1 періодів роботи з 02 червня 1986 року по 10 червня 1986 року, з 07 серпня 1988 року по 21 грудня 1990 року, на посаді засипальника шихти, з 22 грудня 1990 року по 18 лютого 1994 року на посаді скловара в Костянтинівському заводі Скловиробів ім. 13 розстріляних робітників, з 11 жовтня 2001 року по 18 вересня 2002 року на посаді скловара в Товаристві з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Кристал, а також період роботи служби в армії з 11 травня 1986 року по 26 червня 1988 року, а також із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 22 лютого 1994 року по 19 листопада 1994 року та з 01 грудня 1994 року по 18 липня 1995 року в кооперативі Блок.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач має необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії ним були надані усі необхідні документи, проте відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, пославшись на відсутність інформації в трудовій книжці про зайнятість повний робочий день у шкідливих умовах праці та відсутністю номеру списку пільгової роботи, чим порушив право позивача на соціальне забезпечення у вигляді отримання пенсії, яке захищено Конституцією України.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що необхідними умовами виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1 або списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією повний робочий день, проте згідно трудової книжки позивача та наданих архівних довідок інформація про зайнятість повного робочого дня у шкідливих умовах праці та номер списку пільгової роботи відсутні. Тобто такі данні підтверджують тільки загальний стаж роботи, а не пільговий. Також відповідач вказав, що записи у трудовій книжці позивача щодо періоду роботи в кооперативі «Блок» не містять номери документів (протоколів), на підставі чого внесені записи, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, тому такі періоди не враховано до страхового стажу заявника. Оскільки, відповідно до наданих документів, необхідний пільговий стаж відсутній, у призначенні пенсії на пільгових умовах відмовлено.

Ухвалою суду від 4 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувати у відповідача докази у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копіює паспорта серії НОМЕР_1 , виданим 2 серпня 2002 року Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області.

12 жовтня 2020 року позивач звернувся через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до заяви були додані сканкопії: паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудової книжки, архівної довідки №05-07-07/603 від 3 серпня 2020 року про перебування у відпустки без збереження заробітної плати, архівної довідки про період роботи №05-07-07/602 від 3 серпня 2020 року, архівної довідки про заробітну плату №05-07-07/601 від 3 серпня 2020 року, диплому про навчання, що підтверджується матеріалами справи та не є спірним між сторонами.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької №172 від 13 жовтня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку із відсутність необхідного пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Так, згідно вказаного рішення, відповідно до наданих документів, страховий стаж заявника складає 31 рік 11 місяців 08 днів, пільговий стаж по Списку №1 - 00 років 00 місяців 00 днів.

При цьому (згідно рішення), до пільгового стажу не зараховано період роботи у Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13 розстріляних робітників з 7 серпня 1988 року по 21 грудня 1990 року на посаді засипщика шихти 3 розряду та з 22 грудня 1990 року по 18 лютого 1994 року на посаді скловара. Крім того, період роботи з 22 лютого 1994 року по 19 листопада 1994 року та з 1 грудня 1994 року по 18 липня 1995 року в кооперативі «Блок» не зараховано до страхового стажу заявника, оскільки відповідно до записів трудової книжки, в підставах про прийняття та звільнення з роботи, відсутні номери документів (протоколів) на підставі чого внесено записи.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначені пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 розділу Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, чоловіки - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 23 років при зверненні з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Так, згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював зокрема, у Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників: з 2 червня 1986 року по 10 червня 1986 року (запис №3,4) та з 7 серпня 1988 року по 21 грудня 1990 року на посаді засипщика шихти 3 розряду (запис №7-9) та з 22 грудня 1990 року по 18 лютого 1994 року скловаром 5-го розряду.

Архівна довідка від 3 серпня 2020 року №05-07-07/602, що видана виконавчим комітетом Костянтинівської міської Ради, підтверджує роботу позивача в цеху №1 на Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13 розстріляних робітників з 6 серпня 1988 року по 18 лютого 1994 року, а саме: з 6 серпня 1988 року засипальником шихти 3 розряду, з 22 грудня 1990 року - скловаром 5 розряду.

Згідно архівної довідки від 3 серпня 2020 року №05-07-07/603, що видана виконавчим комітетом Костянтинівської міської Ради, відомості про переведення ОСОБА_1 на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати в період з 6 серпня 1988 рок по 18 лютого 1994 року не виявлено.

При цьому, посада засипщика шихти та скловара віднесені до Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 (пункт 1 Скляне виробництво розділ XV Скляне і фарфоро-фаянсовое виробництво), яка була чинною на час роботи позивача на зазначених посадах.

Отже, позивач у спірний період виконував роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, слід зазначити, що записи у трудовій книжці про роботу позивача у вказані періоди, свідчать про зайнятість позивача повний робочий день, оскільки іншого, зокрема про скорочений або неповний режим роботи протягом цих періодів, ані в трудовій книжці, ані в інших документах, не міститься.

Слід зазначити, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Ураховуючи, що Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників не ліквідовано, відповідач, відповідно до вимог статті 44 Закону № 1058, мав змогу самостійно звернутися до підприємства для підтвердження інформації зазначеній у архівній довідці Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, проте докази такого звернення, відсутні в матеріалах справи.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував період роботи з 6 серпня 1988 року по 18 лютого 1994 року до пільгового стажу по списку №1 із зазначених ним підстав.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 22 лютого 1994 року по 19 листопада 1994 року та з 01 грудня 1994 року по 18 липня 1995 року в кооперативі Блок у зв`язку із відсутністю номерів документів (протоколів), на підставі чого внесені записи, суд зазначає наступне.

Так трудова книжка позивача серія НОМЕР_3 містить наступні записи:

- 22 лютого 1994 року прийнятий в кооператив «Блок» виробником шлакоблоку (протокол зборів від 21 лютого 1994 року, запис №11);

- 19 лютого 1994 року звільнений за власним бажанням (протокол зборів від 19 листопада 1994 року, запис №12);

- 01 грудня 1994 року прийнятий в кооператив «Блок» виробником шлакоблоку (протокол зборів від 1 грудня 1994 року, запис №13);

- 18 липня 1995 року звільнений за власним бажанням (протокол зборів від 18 липня 1995 року, запис №14).

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що записи трудової книжки позивача щодо періоду роботи у кооперативі «Блок» не містять номери документів на підставі яких внесені відповідні записи.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Згідно з п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

При цьому, суд зазначає, що Інструкція №58 у випадку порушення порядку ведення трудової книжки, не передбачає настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена, до того ж, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17), висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22 лютого 1994 року по 19 листопада 1994 року та з 01 грудня 1994 року по 18 липня 1995 року в кооперативі Блок.

Стосовно позовних вимог в частині зарахування періоду роботи з 2 червня 1986 року по 10 червня 1986 року на Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників, період роботи з 11 жовтня 2001 року по 18 вересня 2002 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» та періоду служби в армії з 11 травня 1986 року по 26 червня 1988 року, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів подання позивачем до пенсійного органу наказу про атестацію робочих місць у ТОВ торгова компанія «Кристал» та військового квитка (копії яких містяться в матеріалах справи), до того ж такі періоди відповідачем - суб`єктом владних повноважень, в оскарженому рішенні не досліджувалися; підстави не зарахування до пільгового стажу відповідних періодів роботи позивача - в рішенні не наведені. Наявність та/або відсутність щодо позивача необхідних умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням таких періодів відповідачем не встановлювалася і не досліджувалася.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд зазначає, що дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах виражені саме відповідним рішенням, яке свідчить, що відповідач діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване та протиправне рішення.

Таким чином, суд вважає, що рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним, прийнятим без повного з`ясування усіх обставин справи та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з застосуванням положень статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновку суду, та зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи у Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників: з 7 серпня 1988 року по 21 грудня 1990 року на посаді засипщика шихти та з 22 грудня 1990 року по 18 лютого 1994 року на посаді скловара 5-го розряду та до страхового стажу період роботи з 22 лютого 1994 року по 19 листопада 1994 року та з 01 грудня 1994 року по 18 липня 1995 року в кооперативі Блок.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що згідно спірного рішення заявнику встановлено строк до 11 січня 2021 року для подання додаткових документів. Та у разі подання таких документів до пенсійного органу, відповідачем повторно буде розглянута заява ОСОБА_1 про призначення пенсії від 12 жовтня 2020 року.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ураховуючи, що позовні вимоги, які носять немайновий характер, задоволені частково, присудженню підлягає судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №172 від 13 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, б.25, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) від 12 жовтня 2020 року про призначення пенсії, з урахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи у Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників: з 7 серпня 1988 року по 21 грудня 1990 року на посаді засипщика шихти, з 22 грудня 1990 року по 18 лютого 1994 року на посаді скловара 5-го розряду, до страхового стажу період роботи з 22 лютого 1994 року по 19 листопада 1994 року та з 01 грудня 1994 року по 18 липня 1995 року в кооперативі Блок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, б.25, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України строки визначені статтею 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв