Справа № 334/3718/18
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.01.2020
Справа № 334/3718/18
Провадження № 2-а/334/6/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участі секретаря Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Головного управління ДФС у Запорізькій області Матвійчука Олега Анатолійовича, Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного судді м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтований наступним.

14.05.2018 року позивачем поштою отримано постанову №43 від 07.05.2018 року про накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1651 КпАП України. Вказана постанова винесена заступником начальника Головного управління ДФС України в Запорізькій області Матвійчуком Олегом Анатолійовичем за результатами розгляду протоколу від 26.04.2018 року № 119 про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів про адміністративне правопорушення, у тому числі акту перевірки №295/08011305/ НОМЕР_1 від 12.04.2018 року.

Як вибачається із вказаного протоколу та постанови про накладання адміністративного стягнення позивачем, як фізичною особою-підприємцем, порушено вимоги п.2 ч. 1 ст.7, п. 11 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції 2015 року), п.2 ч. 1 ст.7, п.5 ст.8 п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2016 року) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме завищено валові витрати за 2015 рік в сумі 41766,00 грн., 2016 рік в сумі 94641,99 грн., за 2017 рік в сумі 141963,00 грн., що призвело до заниження оподаткованого доходу, в результаті чого донараховано єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за 2015-2017 рр. на загальну суму 58179,71 грн., у т.ч. за 2015 рік на суму 11254,18 грн., за 2016 рік на суму 19813,40 грн., за 2017 рік на суму 27112,13 грн.

Позивач вважає постанову такою , що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Частина 1 ст.1651 КоАП України передбачає відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Вказані порушення зафіксовано в акті перевірки №295/08011305/ НОМЕР_1 від 12.04.2018 року, якій було складено працівниками ГУ ДФС в Запорізькій області за результатами проведеної з 16.03.2018 року по 05.04.2018 року документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

Як вибачається із вказаного акту перевірки, порушення виникли, на думку перевіряючих, внаслідок понаднормового списання дизельного пального за рахунок завищення показників, що впливають на норми витрат палива, а саме: в подорожніх листах завищено масу перевезеного вантажу, тим самим завищено обсяг транспортної роботи. На думку перевіряючих, в податковому обліку розмір матеріалів та сировини списаний понад норм не визнається використаним в господарській діяльності.

Свої висновки податківці базують на нормах витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.98 року №43.

У той же час, відповідно до п. 177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

177.4.1 витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2 витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь- яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3 суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4 інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Тобто, вказаний пункт не передбачає віднесення до складу витрат палива, лише згідно встановлених (рекомендованих) норм. Від підприємців дотримуватися таких норм з метою визначення об`єкту оподаткування ПДФО ПК України не вимагає.

Крім того, згідно вищезгаданого наказу Міністерства транспорту України зазначені в ньому норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ (далі - підприємств) в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.

Тобто, вказаний наказ не розповсюджує свою дію на фізичних осіб-підприємців, що також свідчить про неможливість розповсюдження його норм на діяльність ФОП ОСОБА_2 .

Таким чином, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за 2015-2017 рр. на загальну суму 58179,71 гри є хибними, так як не основані на вимогах діючого законодавства.

Також слід зауважити, що відповідно до вимог Податкового кодексу України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" суми зобов`язань зі сплати єдиного внеску, які визначаються платнику податків контролюючим органом, визначаються на підставі вимог, яке виносяться за результатами проведеної перевірки, викладеними в акті.

Матеріали адміністративної справи розглядалися, в порушення норм діючого законодавства, без участі позивача, внаслідок чого він був позбавлений можливості висловити свої зауваження з приводу складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення. Листи з повідомленням про виклик його до податкового органу для складання протоколу, протокол про адміністративне правопорушення, та безпосередньо саму постанову про накладання на мене адміністративного стягнення він отримав в один день - 14.05.2018 року.

Позивач скасувати постанову №43 від 7.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, у подальшому надав заяву щодо слухання справи за його відсутністю

Представник відповідача Головного управління ДФС у Запорізькій області в судовому засіданні заперечив можливість задоволення позовних вимог. Надав відзив, у якому вказав, що позов не підлягає задоволенню. Вказав, що Управлінням податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Запорізькій області була проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування. обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.

Перевірка була проведена на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та відповідно до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 20.02.2018року № 546 відповідно до затвердженого плану перевірок на 2018р.

Згідно направлення на перевірку від 05.03.2018р. №80 дата початку перевірки 05 березня 2015року.

В зв`язку з тим. що ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Запорізькій області для вручення направлення на перевірку не з`явився, з метою розпочати планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , було здійснено вихід за податковою адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_1 за податковою адресою не знаходиться.

Складено акт щодо неможливості розпочати перевірку від 05.03.2018р. №74/08- 01-13-05/ НОМЕР_1 , акт перевірки місцезнаходження платника податків (посадових осіб платника податків або його законних(уповноважених) представників від 05.03.2018р. №72/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , акт щодо неможливості вручення ФОП ОСОБА_1 копії наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №546 від 20.02.2018р. «Про проведення документальної планової перевірки та пред`явлення направлення від 05 березня 2018року №80» від 05.03.2018р. №73/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Листом (вх.№2547/ФОП від 12.03.2018р.) ФОП ОСОБА_1 повідомив про відсутність у місті та проханням перенести строки планової документальної перевірки.

Копія наказу від 16.03.2018року № 829 про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 20.02.2018р. №546, вручено особисто ФОП ОСОБА_1 16.03.2018р.

Направлення на перевірку від 16.03.2018р. №94 пред`явлено під особистий підпис ФОП ОСОБА_1 16.03.2018р.

Перевірку проведено за адресою: АДРЕСА_2 згідно заяви ФОП ОСОБА_1 (вх. №2850/ФОП від 20.03.2018р.)

За результатами перевірки складено акт від 12.04.2018р. №295/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , який направлено засобами поштового зв`язку 12.04.2018р. та вручено 14.05.2018р. особисто ОСОБА_1 .

Згідно висновків Акту перевірки встановлено порушення.

Відповідно наданих до перевірки первинних документів, ФОП ОСОБА_1 понаднормово списане дизельне пальне на загальну суму 278370,99грн. (без урахування ПДВ) за рахунок завищення показників, що впливають на норми витрат палива, а саме: в подорожніх листах завищено масу перевезеного вантажу, тим самим завищено обсяг транспортної роботи (т.км). В податковому обліку розмір матеріалів та сировини списаний понад норм не визнається використаним в господарській діяльності.

В порушення п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.«а» п.176.1 ст.176, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 необґрунтовано включено до складу валових витрат суму 278370,99грн. (без урахування ПДВ), яка не підтверджена первинними документами, що засвідчують використання дизельного пального в господарській діяльності, а саме за 2015р. на загальну суму 41766,00грн., за 2016р. на загальну суму 94641,99грн., за 2017р. на загальну суму 141963,00грн.

На підставі даних (марки транспортного засобу, маршруту, пробігу, маси вантажу, кількості списаного ДП та інше.) наведених у наданих до перевірки первинних документах (подорожніх листах, товарно-транспортних накладних) було зроблено розрахунок нормативних витрат дизельного палива по кожному автомобілю, який здійснював перевезення вантажу протягом перевіряємого періоду у відповідності до вимог чинного законодавства

Перевіркою встановлено невідповідність маси вантажу зазначеної у подорожніх листах, з масою зазначеною у товарно-транспортних накладних, що має безпосередній вплив на розрахунок норм витрат палива.

Вищезазначені розрахунки були здійснені перевіряючим на підставі первиних документів, які були надані позивачем для проведення планової документальної перевірки.

Вказує на те, що відсутні підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи, керуючись завданнями адміністративного судочинства, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 165-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України

Управлінням податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Запорізькій області була проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування. обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.

За результатами перевірки складено акт від 12.04.2018р. №295/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , який направлено засобами поштового зв`язку 12.04.2018р. та вручено 14.05.2018р. особисто ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №43 від 7 травня 2018 року, складеної заступником начальника ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , встановлено порушення останнім п.2 ч. 1 ст.7, п. 11 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції 2015 року), п.2 ч. 1 ст.7, п.5 ст.8 п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2016 року) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме завищено валові витрати за 2015 рік в сумі 41766,00 грн., 2016 рік в сумі 94641,99 грн., за 2017 рік в сумі 141963,00 грн., що призвело до заниження оподаткованого доходу, в результаті чого донараховано єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за 2015-2017 рр. на загальну суму 58179,71 грн., у т.ч. за 2015 рік на суму 11254,18 грн., за 2016 рік на суму 19813,40 грн., за 2017 рік на суму 27112,13 грн. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 165-1 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"(далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платники єдиного внеску відповідно до статті 6 Закону №2464-VI зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених, зокрема, у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

З`ясовуючи правомірність застосування відповідачем в ході перевірки, під час розрахунку чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності суд бере до уваги те, що п.1 Наказу Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998 «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» затверджені Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті.

У загальних положеннях «Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» зазначено: «Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ (далі - підприємств) в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.».

Як зазначено у пп.2.1.5 п.2.1 розділу 2 "Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті", для нових моделей (модифікацій) автомобілів та автомобілів оригінальної конструкції, що не увійшли до цього документа, обладнання, що встановлюється на колісних транспортних засобах, технологічних машин і механізмів, автомобілів при виконанні спеціальної роботи або здійсненні перевезень в специфічних умовах експлуатації, виконанні технологічних операцій встановлюються тимчасові та тимчасові індивідуальні, базові, базові лінійні та диференційовані норми витрат палива з уточненням, за необхідності, коефіцієнтів їх коригування, які розробляються головним інститутом Міністерства інфраструктури України (далі - Міністерство) Державтотранс НДІ проектом за заявками заводів-виробників чи підприємств - власників автомобілів на договірних засадах (форма заявки на розроблення - згідно з додатком Е).

Тимчасові індивідуальні норми є чинними для конкретного підприємства (суб`єкта господарювання), що замовило їх розроблення для використання у період апробації в певному регіоні та умовах експлуатації транспортних засобів (обладнання), без права поширення на транспортні засоби (обладнання) інших підприємств, організацій (суб`єктів господарювання), у тому числі суб`єктів господарювання, які входять до складу однієї установи, відомства тощо. При цьому збираються дані щодо специфічних умов експлуатації техніки кожним підприємством (суб`єктом господарювання) в певних умовах для отримання статистично значимої кількості незалежних та неупереджених даних щодо апробації тимчасових індивідуальних норм залежно від всього розмаїття умов експлуатації, технічного стану техніки, особливостей її конструктивного виконання (комплектації) тощо.

Відповідачем не доведено, що «Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» визначені у 1998 році і переглянуті востаннє у 2012 році (згідно внесених змін) поширюються на автотранспортні засоби, якими користується позивач у власній господарській діяльності, з урахуванням їх року випуску, специфічних умов експлуатації, тощо.

Також суд зазначає, що Норми № 43 не можуть визначати прав та обов`язків суб`єктів господарювання (не мають для них імперативного характеру), оскільки не є нормативно-правовим актом та не пройшли державної реєстрації в Мін`юсті (ухвала ВАСУ від 13.04.2016 р. № К/800/64715/13, ухвала ВАСУ від 16.02.2016 р. у справі № К/800/49593/15, ухвала ВАСУ від 06.06.2013 р. у справі № К-39866/10-С).

Списання палива на підприємстві або суб`єктами господарювання має бути обов`язково врегульовано внутрішніми наказами та підтверджено відповідними розрахунками. Для списання палива підприємство або суб`єкти господарювання повинні розробити внутрішні документи, які встановлюватимуть норми його витрат з урахуванням усіх технічних характеристик автомобілів, експлуатаційних норм та інших факторів ( ухвала ВАСУ від 16.02.2016 р. № К/800/49593/15).

За вказаних обставин суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ухвалена без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 80, 94, 159-162, 167, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Заступника начальника Головного управління ДФС у Запорізькій області Матвійчука Олега Анатолійовича, Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №43 від 7.05.2018 року, складеної заступником начальника ГУ ДФС у Запорізькій області Матвійчуком О.А. відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за ч.1ст. 165-1 КпАП України про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення генерального фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 165-1 КУпАП.

Рішення можу бути оскаржено протягом тридцяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Гнатюк