Справа № 240/3395/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року м. Житомир справа № 240/3395/20

категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Нагірняк М.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до розгляду по суті,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як зазначається в позові, Відповідачем протиправно та безпідставно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення про визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач дійсно є власником залишків нерухомого майна у вигляді зруйнованих стін, фрагментів конструкцій та будівельних матеріалів від колишніх будівель кормокухні та телятника по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Вказане нерухоме майно, на думку Позивача відсутнє фізично внаслідок протиправного знищення ще у 2015-2016році невстановленими особами, а тому не може бути об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Підготовчі судові засідання, призначені у справі на 13.04.2020року, 13.05.2020року, 02.06.2020року, 02.07.2020року, 22.07.2020року, 02.09.2020року, 23.09.2020року, 21.10.2020року та 24.11.2020 року, 17.12.2020 не відбулися по причині неявки Позивача та подання відповідних клопотань про відкладення розгляду справи, які зумовлені продовженням в країні карантину.

17.12.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника Відповідача про розгляд вказаної справи у підготовчому засіданні без його участі та за результатами підготовчого засідання закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 17.12.2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не прибув, направив до суду чергове клопотання про відкладення судового розгляду справи.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області, в судові засідання повторно не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та відзив на позов. У відзиві на позов проти позову заперечується і зазначається, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Позивач є власником переліченого нерухомого майна, яке в розумінні вимог ст.266 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вважає, що у відповідності до вимог ч.2 ст.349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру, але такі відомості в Реєстрі відсутні.

Враховуючи чергову неявку представників сторін, подані клопотання та відсутність доказів щодо причин, які перешкоджають Позивачу прибути в судове засідання, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо оподаткування об`єктів нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Безспірно, платниками такого податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що Позивач за договором купівлі - продажу від 27.02.2008року є власником нерухомого майна у вигляді нежитлової будівлі телятника, загальною площею 1092,9 кв.м. за адресою: Житомирська область, Малинський район, село Писарівка, вул.Древлянська, 5-б (а.с.7-10).

Судом встановлено, що Позивач за договором купівлі - продажу від 25.04.2008року є власником нерухомого майна у вигляді нежитлових будівель кормокухні, загальною площею 53,0кв.м., за адресою: Житомирська область, Малинський район, село Писарівка, вул.Древлянська, 5-в (а.с.13-14).

Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом договорами купівлі-продажу цього нерухомого майна, Витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с.11,15).

Судом встановлено та визнається сторонами, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 04.04.2018р. №0-0613 та №0-0613 Позивачу визначено за 2017рік податок на ці об`єкти нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, в розмірі відповідно 848,00грн. та 17486,40грн.

Сторони визнають право податкового органу на нарахування такого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Суть спору між сторонами по даній справі зведено виключно чи є нерухоме майно, що належить Позивачу об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач в позовній заяві зазначає, що вказане нерухоме майно відсутнє фізично, так як протиправно знищене ще у 2015-2016році невстановленими особами, а тому не може бути об`єктом оподаткування податком цим податком.

Такі доводи Позивача не в повній мірі ґрунтуються на вимогах податкового законодавства та не відповідають обставинам справи з огляду на таке.

Як зазначено в пп. 14.1.15 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, будівлі - земельні поліпшення, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення майна, тварин, рослин, збереження інших матеріальних цінностей, провадження економічної діяльності;

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом; відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду; порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Зазначене свідчить, що з моменту внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Позивач з 27.02.2008року є власником нерухомого майна у вигляді нежитлової будівлі телятника, загальною площею 1092,9 кв.м. за адресою: Житомирська область, Малинський район, село Писарівка, вул.Древлянська, 5-б, а з 25.04.2008року - нерухомого майна у вигляді нежитлових будівель кормокухні, загальною площею 53,0кв.м., за адресою: Житомирська область, Малинський район, село Писарівка, вул.Древлянська, 5-в (а.с.11,15).

Тобто, на час винесення оскаржуваних повідомлень - рішень ( 04.04.2018р.) за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Позивач був власником вказаного нерухомого майна.

Безспірно, в силу приписів п.4 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна.

Суд враховує, що згідно дослідженої судом копії звіту Державного підприємства "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці України" за 2017рік технічний стан будівельних конструкцій нежитлової будівлі телятника, загальною площею 893,1м.кв.. за адресою: АДРЕСА_2 визнано аварійним (а.с.22-30).

Разом з тим, вказане у звіті приміщення належить іншій фізичній особі, а не Позивачу, такий звіт не має жодного відношення до спірних будівель, а тому в розумінні вимог ст.73 КАС України є неналежним доказом і не підлягає врахуванню судом при вирішенні даного спору.

Суд враховує, що згідно досліджених судом копій актів про знищення нерухомого майна, складених 28.12.2017року одноособового директором Приватного підприємства "Актив інвест", зазначено, що нежитлові будівлі телятника, загальною площею 1092,9 кв.м. за адресою: Житомирська область, Малинський район, село Писарівка, вул.Древлянська, 5-б, та кормокухні, загальною площею 53,0кв.м., за адресою: Житомирська область, Малинський район, село Писарівка, вул.Древлянська, 5-в, знищені.

Разом з тим, суд зазначає, що норма частини другої статті 349 ЦК України (в редакцій на час спірних відносин) встановлювала загальне правило про те, що в разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Всупереч вказаним вимогам Позивачем не надано до суду жодних належних доказів (відповідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) щодо внесення до цього Реєстру за заявою Позивача як власника майна змін щодо припинення його прав власності на це майно у зв`язку з його знищенням.

В зв`язку з цим, суд вважає також помилковими доводи Позивача, наведені у позові, що зазначене нерухоме майно є фізично знищеним, а тому не може бути об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Інших доводів щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення в позові не наведено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволеною не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат в даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк