Справа № 619/4361/20
Суддя: Кононихіна Н. Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №619/4361/20
провадження №2-а/619/50/20
Рішення

іменем України

25 листопада 2020 року

Дергачівський районний суд Харківської області, діючий як адміністративний суд,

у складі: головуючого судді Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання Мєщан І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Дергачі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3180918 від 23.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , 23.09.2020 рухаючись автошляхом Харків-Київ на автомобілі Toyota Camry, був зупинений працівниками патрульної поліції у Харківській області за межами населеного пункту.

Працівник патрульної поліції України Славгородський В.С. повідомив ОСОБА_1 , що він порушив Правила дорожнього руху, а саме здійснив перевищення допустимої швидкості.

Після чого, була складена постанова серії ЕАМ №3180918 від 23.09.2020 зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 23.09.2020 о 13:06:39 керуючи автомобілем Toyota Camry НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 75 км/год, чим перевищим встановлені обмеження швидкості в населеному пункті на 25 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР.

Проте, дана постанова винесена з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

По-перше, позивач рухався на даному відрізку дороги з допустимою швидкістю 65-70 км/год.

Позивач був позбавлений об`єктивної можливості встановити той факт, що він рухається по населеному пункту з огляду на те, що рух здійснювався автодорогою міжнародного значення, яка має по дві смуги руху у кожному з напрямків, та водій фактично не міг побачити знак, що встановлений тільки на правому узбіччі, в зв`язку з тим, що здійснював випередження великогабаритного транспорту, який рухався у попутному напрямку у правій смузі руху.

На даному відрізку дороги, встановлений лише один дорожній знак, який попереджає про початок населеного пункту, встановлений лише на правому узбіччі.

Крім того, переглянувши відеозапис порушення з приладу ТРУКАМ, який є єдиним доказом у справі про адміністративне правопорушення, встановлено, що на відеозаписі є автомобіль Toyota Camry, але не з номерним знаком НОМЕР_1 яким керував позивач, а з іншим.

Працівником поліції під час розгляду справи було лише пред`явлено водієві відеозапис з приладу ТРУКАМ після чого одразу винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідності, інші вимоги, передбачені ст.ст.268, 278, 280 КУпАП ним не виконані.

07 жовтня 2020 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи на 09 годин 30 хвилин 21 жовтня 2020 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в строк до 21 жовтня 2020 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Кабанець В. О. не з`явилися, сповіщені належним чином про дату. час та місце розгляду справи, просили розглядати справу у їх відсутності, тому суд розглядає справу у відсутності позивача та його представника.

В судове засідання представник відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, не з`явився без поважних причин, тому суд розглядає справу у відсутності відповідача.

В судове засідання представник відповідача Департаменту патрульної поліції України не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, не з`явився без поважних причин, тому суд розглядає справу у відсутності представника відповідача.

Суд, вивчивши та налізуючи матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з частково таких підстав.

Згідно постанови серії ЕАМ №3180918 від 23.09.2020 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України. Даною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

З роздруковкованих даних з приладу ТРУКАМ наданих Департаментом патрульної служби встановлено, що як у оскаржуваній постанові так і на фото-відеофіксації не зазначено населений пункт в яком здійснювалось вимірювання швидкості працівниками поліції. Назву вулиця зазначено - МОЗ - тобто назву автомобільної магістралі.

Також на фото-відеофіксації не вбачається будь-яка інфраструктура населеного пункту з якої можливо встановити його наявність.

На фото та відео фіксації зроблених працівниками поліції відображено автомобіль з номерами «DSTAUTO», а не з номерними знаками зазначеними у постанові.

Згідно спірної постанови працівник поліції зазначив час вчинення правопорушення - 23.09.2020 о 13:06:39, проте згідно даних ТРУКАМ час вчинення правопорушення 23.09.2020 о 13:13:18.

Таким чином, з даних ТРУКАМ та постанови працівників поліції вбачається, що автодорожні події викладені патрульною поліцією є суперечливими та не відповідають наявним матеріалам справи.

Також, про обставини складання постанови надали свої пояснення пасажири автомобіля Тойота під керуванням ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили доводи ОСОБА_1 викладені позовній заяві.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, (ст.1 КУпАП).

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку встановленому законом. Провадження по даних справах здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно з статтею 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне порушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У даній справі доказом правопорушення є відеозапис, на якому наявний автомобіль Toyota Camry, але не з номерним знаком НОМЕР_1 яким керував позивач, а з іншим, який не належить автомобілю, яким керував позивач.

Відповідно до п.8.2. ПДР Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

У порушення вимог ст.ст.268, 271 КУпАП ОСОБА_1 :

не ознайомлено з матеріалами адміністративної справи (окрім відеозапису);

відмовлено у поданні пояснень та доказів на свій захист;

відмовлено в одержані правової допомоги при розгляді справи.

Крім того, в порушення вимог п.4 Інструкції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу не роз`яснено права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненні такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення,реалізація яких можлива лише у разі,якщо між стадією складання протоколу про адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення №5-рп/2015 від 26.05.2015 аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу 2 п.3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 (надалі - Інструкція) якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, у оскаржуваній постанові доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, мотиви відхилення інших доказів взагалі не зазначено.

Матеріали справи не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. У відповідача відсутні докази порушення позивачем Правил дорожнього руху: з постанови в справі про адміністративне правопорушення не вбачається, що порушення зафіксоване свідками, що за наявності не спростованого твердження позивача про відсутність порушення ним ПДР, є підставою вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Однак, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на правничу допомогу з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 132 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно до частин 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини четвертої статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

-складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

-часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

-обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

-ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тому у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив

Скасовати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3180918 від 23.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ю. Кононихіна