Справа № 440/3559/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 440/3559/19

адміністративне провадження № К/9901/34455/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року та додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 440/3559/19 за позовом Диканського комбінату комунальних підприємств до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування у частині податкового повідомлення-рішення,

установив:

Комунальне підприємство «Диканський комбінат комунальних підприємств» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 13 травня 2019 року в частині застосування (нарахування) грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 970507,70 грн та пені у сумі 128119,27 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року позов задоволено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог Диканського комбінату комунальних підприємств про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 13 травня 2019 року в частині застосування (нарахування) грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 970507,70 грн та частини пені у сумі 69991,34 грн . Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні даних позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року залишено без змін.

Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області звернулося до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про розподіл витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року заяву Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 скасовано в частині стягнення на користь Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Прийняти в цій частині додаткову постанову, якою стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Диканського комбінату комунальних підприємств судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1058 грн.

Не погодившись з постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року та додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року в частині задоволення позовних вимог щодо розподілу судових витрат, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження, скаржник зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник зауважує, що приймаючи рішення у справі, судом апеляційної інстанції не досліджено та не надано правової оцінки письмовим доказам у справі.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.

При цьому, Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, прийнятність доводів про ненадання оцінки усім доказам у справі можливе виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено.

Відсутність у касаційній скарзі належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, які передбачені пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, унеможливлюють перевірку такої умови.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року та додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 440/3559/19 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Шишов